Žije!
Pojď za náma.
Policie! Ani hnout!
Bylo smutné, že mi zatčení ve snu připadalo jako úleva.
Když člověk čelí doživotí za mřížemi, změní se.
Všechno vidí zřetelněji a s neuvěřitelnými detaily,
jako by mozek zachycoval vzpomínky a dělal si seznam toho, o co přijde.
Pak je zde také to, jak vás vidí druzí.
Potřebujete něco?
Mějte se.
Zdravím, pane Coopere.
Luddy.
Až dohrajete, chtěl bych s vámi mluvit v kanceláři.
- O čem? - Prosím?
No, členem klubu jsem už asi deset let, ale tohle jste po mně ještě nechtěl.
Tak mě zajímá, o co jde.
Chtěl jsem si promluvit ve větším soukromí.
Prostě mi to řekněte tady, Luddy.
No, podívejte se,
je to citlivé téma a určitě víte, že si vašeho členství v klubu moc vážíme.
To mě těší.
Nicméně se sešla rada a...
bude lepší, když vaše členství pozastavíme.
Jenom než se vyřeší
vaše současné potíže.
- Aha. - Je mi to moc líto, Coope.
Na základě kterýho pravidla klubu mě chce rada právoplatně vyhodit?
No tak, o to nejde.
Kdybych totiž porušil nějaký pravidlo,
což se nestalo, pak by mi to klub musel poslat písemně.
A teprve po třech upozorněních by mohli zahájit disciplinární řízení,
zda mě vyloučí.
- Zatkli vás za vraždu. - Nikoho jsem nezabil.
A jak to mám vědět?
Asi máte pravdu, Luddy.
Člověk nikdy neví.
Ale jestli podle vás existuje možnost, že jsem chladnokrevnej vrah,
fakt si se mnou chcete zahrávat?
Dokončím trénink.
Děkuju.
SOUSEDSKÁ TAJEMSTVÍ
Mel!
Ahoj. Ach bože.
Ještě tě to bolí?
Mám stabilní přísun vicodinu.
Aha. Hezký.
A vicodinu pomáhá percocet.
Co ty?
No, už bylo i líp.
Jo. Objednal jsem crudités.
Děkuju.
Upřímně mě překvapilo, žes mi napsala.
Zajímalo by mě, co víš.
Co vím o čem?
Nevím. O čemkoli.
Budeš muset být konkrétnější.
Hele, nejsi pod přísahou, Barney.
Co to je?
Smlouva k vašemu domu.
Svoji půlku přepsal na tebe.
Přivezl bych ti ji, ale když už jsme tu...
Myslí, že půjde sedět.
Hraje defenzivně. Majetek předal do bezpečí tvých rukou.
- Je to rozumný. - Myslí si, že půjde sedět.
Jsme v neznámých vodách, Mel.
- Ježíš, moje děti. - Ony to zvládnou. A ty taky.
Kdyby sedět šel.
Máš spoření na vysokou a důchodový pojistky.
Kdybys byla v úzkých, na dům si vezmeš úvěr.
Prostě to zvládnete.
Něco se s ním děje.
Vím to. Znám ho.
Začalo to už před smrtí Paula, ale netuším, co to je.
Co od toho vyhazovu dělal?
On ti to řekl?
Jo, ale co mi neřekl?
I kdybych to věděl, neřeknu ti to.
- Snažím se mu pomoct. - Na to už je asi pozdě, ne?
Musíme si uvědomit, že Coopovi teď pomůže už jenom Coop.
- Musím odtud pryč. Nemůžu... - Jasně.
- Dej mi vědět. - Ty mně taky.
Je tady docela hustá atmosféra, cítíte to taky?
Ali.
V podobných situacích
musí asi konverzaci začít ten, kdo má bipolární poruchu.
Všichni jsme vyděšení a myslíme na totéž,
takže to prostě řeknu.
Ano, měla jsem sex s bývalým snoubencem.
Co prosím?
Spím s Brucem.
Panebože, Ali.
- Nesuď mě. - Nesoudím.
- Ale je to blbej nápad. - A píchat Sam bylo geniální?
Seš normální?
Myslíš, že to nevědí?
Myslíš, že to někdo ve městě ještě neví?
- Vzala sis prášky? - Proč?
Na prášcích bych sex neměla?
Takže sis je nevzala?
Nevzala! Na prášcích bych sex neměla!
Teda dobrej sex.
Proč pak nejde mít dobrej sex?
- Bože, Tori. - Normální dotaz.
Taky se přidáš?
- Ani omylem. - Chytrý.
Na prášcích se neudělám.
- To snad ne. - Jo aha.
- Proberme to. - Tvůj sex?
To, že můžeš jít do vězení!
- Nemluvíš o tom. - Z dobrýho důvodu.
- Jakýho? - Nechci.
Tak to je fakt skvělá volba, Andy.
- Kam jdeš? - Mám koncert.
- Přijde tam i Bruce? - Ne, ten mě ignoruje.
- Debil. - Jo.
- Tak zatím. - Ne, chci jít s tebou.
Moment. Kam jdete?
Chci vidět, jak hraje.
- No tak. - Jo, já taky.
Jdeme.
Jo, prima nápad. Zaveď děcka do baru.
Chci být holka, co celej svět u nohou má.
On tyhle věci miluje jen proto, že je chce rozbíjet dál.
Dobrý, že?
Je skvělá.
Přetvařuju se tak věrohodně, že jsem víc než falešná.
A jednou pocítíš žal jako já.
A je...
Promiňte, tahle písnička...
Sakra.
Měla jsem se vdávat.
No nazdar.
Kdysi dávno.
Co dělá?
- Co ji napadne. - No, jmenuje se Bruce.
Jde o to,
že jsem to pokazila, protože je se mnou něco špatně.
S mým mozkem.
Zkrátka nejsem tak úplně v pořádku.
Ale teď si říkám, že Bruce možná taky není tak v pořádku,
jak jsem si myslela.
Kdyby byl, nevstoupil by mi zase do života a pak mě neignoroval.
Kdo je v pořádku, nechá si vrátit
desku Live Through This od Hole,
kterou jste měli u sebe snad dekádu.
Tu stejnou dekádu, během které jste přišli skoro o všechno.
Až na tebe, Andy.
Tam je můj brácha.
Neopustils mě. Nikdy.
Zachránils mi život.
Přeju si, aby tě někdo ochraňoval
stejně jako ty mě, to by ti teď fakt pomohlo.
Bruce mi nezvedá telefon.
A to se nedělá.
Možná jsem blázen já,
ale on má ženu a děti, a přesto se rozhodl píchat svou bipolární bývalou snoubenku
v posteli synovce.
- Ježíši. - Co?
Ty vole.
Bylo to nemorální a špatný,
ale myslela jsem, že to je upřímný a opravdový.
Ale teď už vím, že mě jenom využil.
Seru na to!
Nejsem ničí bokovka.
- Srát na Bruce! - Ach jo.
Jo.
Jo, serte na něj!
- Nezaslouží si vás! Jste boží! - Srát na něj!
Přesně tak. Srát na Bruce!
- Srát na Bruce! - Srát na Bruce.
Srát na Bruce.
Postel mi nenechávej.
- Můžu spát na gauči. - Dobrý, stejně většinou usnu dole.
No jak myslíš.
To v baru bylo něco, co?
Jo, byla to jízda.
Dobrý?
Jako na houpačce.
- Umím si je vzít sama. - Jo?
Máme svobodu.
Hele, Ali, nevím, co se mnou bude.
Nevypadá to dobře.
Potřebuju vědět, že to zvládneš. A děti...
tě budou potřebovat.
Andy...
Vem si ty prášky.
Prosím.
- Ahoj. - Ahoj.
To jsi složil ty?
Jo, mám to rozdělaný.
Slušný.
Bavil ses dneska?
Jo, Ali je bezvadná.
To jo.
Něco ti ukážu.
Vidíš ty hodinky?
Koupil jsem si je v roce, kdy ses narodil.
Byly ti asi tři měsíce.
Tori byly tři.
V práci to moc neklapalo.
A byl jsem trochu nervózní,
jestli jsem si neukousl moc velký sousto.
Přivedl jsem na svět dvě krásný děti
a nevěděl, jestli je dokážu uživit.
Nakrmit, ochránit a tak.
A pak jsem ve výloze klenotnictví uviděl tyhle hodinky.
Byly neskutečně drahý a věděl jsem, že by mě tvoje máma zabila,
kdybych je koupil, ale koupil jsem je.
Snažil jsem se cítit neohroženě. Chtěl jsem mít ten pocit.
Předstírat, dokud to nebude pravda.
Vím, že mladí v dnešní době hodinky moc nenosí,
ale třeba je jednou nosit budeš, tak si je vezmi.
Občas to dělám taky.
Co?
- Předstírám, dokud to není pravda. - Aha.
Zanedlouho ti dojde, že to dělají v podstatě všichni.
Pak se člověk začne dost bát.
Zkus si je.
Tak.
Líbí se mi.
Fajn. Necháme upravit velikost.
- Mám zavřít? - Jo.
- Dobrou. - Dobrou noc.
Dále.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak to jde? - V pohodě.
Takže...
Když Ali říkala, že bychom to měli probrat...
Neměli bychom to probrat?
Udělals to?
Jestli jsem zabil Paula Levitta? Ne, nezabil.
Blahopřeju, probrali jsme to.
Tak jo.
Dobrou.
Dobrou noc.
Porazils ho.
Pravda, Henry.
Ale nestačí to.
Je to těsný.
Tak, vážení. Okamžitě to rozpusťte. S Eddiem si to vyřiďte večer v Boudreau’s.
- Hezky, J.J. - Můžu...
Pojď.
Já myslel, že jde policie.
Klid, Henry. Snyder to riskl.
Coope, co ty tady?
Pověz mi o té dohodě.
Přiznáš se k vraždě.
Dostal bys deset let, ale prokurátor to chce urychlit,
tak ho ukecáme na osm.
Osm let?
Pustili by tě za šest.
A to je snad málo?
Oproti 25 letům až doživotí.
Jestli chceš soud, udělám maximum, abych jejich argumenty vyvrátila.
Ale nevěříš tomu.
Mají motiv, příležitost, forenzní důkazy a tu zbraň ve tvým autě.
Soud by byl přinejlepším risk.
- Ale takhle... - Jo, posledních 20 let se risku vyhýbám.
Tak ber tu dohodu.
Není to cesta ven, ale skrz.
- Zajímá někoho, že jsem nevinnej? - Ne.
Bože. Co moje děti?
Jo, je to hrozná volba.
Tohle moc volba není, ne?
Dobře.
Co dobře?
Domluv schůzku.
Prodlouží ti profesorka termín?
Jo, paní Douglasová je skvělá.
Zítra s ní promluvím.
Nechápu, že to máš odevzdat teď, když se děje tohle všechno.
No jo.
- Pěkný hodinky. - Dík.
Ahoj.
- Dobrý den. - Jsem Mel, Hunterova máma.
- Tohle je Morgan. - Ahoj, Morgan.
Morgan.
Adderallová Morgan?
- Mami. - Omlouvám se.
Ne, to je dobrý.
Zůstaneš na večeři?
Ne, díky, už půjdu.
Určitě? Udělám zeleninový burgery.
Dobrý. Za pár minut půjdu.
Co to máš na ruce?
Hodinky, co mi dal táta.
Táta ti dal svoje daytony?
- Jo. - Kvůli čemu?
Nevím.
Jo.
- Ahoj. - Můžu dál?
Klidně.
Copak se děje?
Ještě jsi tady nebyla.
Omluv ten nepořádek. S Ali je to výzva.
Proč jsi mu dal ty daytony?
Mám i další hodinky.
- Chceš pivo? - Nechci pivo.
Chci slib, že nepůjdeš do vězení.
- Dělám pro to maximum, víš? - Cože? Jsi nevinnej.
Ale svoji půlku domu jsi přepsal na mě.
- Rozdáváš svoje cennosti. - Jsou to starý hodinky.
Nech toho! Jestli jsi mě miloval, nelži mi.
Nevypadá to dobře.
Možná bude nutná dohoda.
- Jaká? - Přiznání k vraždě.
- Můžu být venku za šest let. - Děláš si srandu? Šest let?
- Když prohraju, může to být doživotí. - Proč? Nezabils ho.
Protože tak to na světě nefunguje, Mel!
Do háje!
V reálným světě nemáš nic jistýho.
Rozumíš? Chvilku se nesoustředíš a všechno se může změnit.
Přijdeš o dům, vlastní děti tě doma berou jako cizího,
přijdeš o ženu, přijdeš o sebe.
Tak hele.
Maggiin táta hraje golf s Davidem Gelsonem.
Je to nejlepší obhájce v zemi.
S pomocí doktorů dokáže zvrátit důkazy DNA.
- Říkala, že vám domluví schůzku. - Udělá to stejný co Kat.
To nevíš. Proboha.
Chceš, aby za tebou naše děti chodily do vězení?
Jejich tátu odsoudí za vraždu.
- To je zničí. - Myslíš, že to nevím?
- Tak něco udělej! - Snažím se!
Tak se snaž víc, ty sobecká svině!
Ach jo.
V určitou chvíli jsi to s náma vzdal.
Nevím, kdy to bylo,
ale určitě to byl moment, kdy jsi měl bojovat jako o život.
Ale nedávám ti to za vinu. Já to vzdala taky. Selhali jsme, Coope.
A budeme s tím muset žít.
Ale tohle...
je další z těch momentů. A já ti říkám, žádám tě,
abys to nevzdával, když bys měl naopak ze všech sil bojovat.
- Mel... - Ticho.
Právě jsem domluvila s prokurátorem a po delší debatě
nám asi nabídne tu dohodu, co jsme chtěli.
Vážně?
Vím, že je to blbý, ale vzhledem k okolnostem...
Jenomže ty navrhuješ, ať jdu sedět za něco, co jsem nespáchal.
Tu možnost jsem ti nabídla.
Podívají se na to naši vyšetřovatelé, jestli policii něco neuniklo.
Mají velké oddělení a málo lidí, může to hrát roli.
Tu dohodu nevezmu.
Myslíš, že nedělám maximum kvůli tomu, jaks mě najal?
S tím to nesouvisí.
Vůbec.
- Myslím na tvoji rodinu. - I já.
Když tu dohodu přijmu, co jim tím sdělím?
- Že je miluješ tak, že obětuješ... - Že jsem vinen.
Provedl jsem hodně věcí, ale tohle ne.
Dohoda nebude.
- Coope... - Dohoda nebude.
Tak jo.
Jestli chceš, bude to tak.
Ale musíš mi říct něco víc. Začni od začátku.
Proč tam byla tvoje DNA?
Chodil jsem tam furt. Měli jsme spolu vztah.
- O tom jsi lhal. - Ona taky.
Proč nikdo neřeší ji?
Saminy záznamy z hovorů.
Jo? Podle vysílačů byla v Bostonu, když k vraždě došlo. Rodiče to dosvědčili.
- Mají fotky z Henryho oslavy. - Mohla si na vraždu někoho najmout.
Třeba tebe.
Procházeli si škaredým rozvodem, ty máš potíže, byli jste milenci.
Vidíš, že to může dávat smysl.
A proč tady teda nejsem?
Cože?
Neustále jsme si volali a psali.
Moje číslo tady není.
Jaký číslo na ni máš?
- Druhý mobil? - Ano, jeden mohla nechat v Bostonu.
Jednorázové číslo a nahé fotky bez tváře. Ty prsa můžou být kohokoli. To není důkaz.
- No tak, jsou to Saminy prsa. - Na to řeknu: „No a?“
- Její alibi sedí s tím prvním mobilem. - Ten záznam jsme ověřili.
A máme potvrzení jejích rodičů.
Ti by kvůli dceři nelhali, že?
- Nelhali. - Nelžu ani já.
- Pane, na kolika vraždách jste pracoval? - Mladá paní...
Neříkejte mi tak.
Můžete dokázat, že to druhé číslo patří Levittové?
To je vaše práce.
Nemůžeme jen tak prověřit nějaké číslo.
Musíme za soudcem pro povolení.
- Ona to ví. - Tak běžte!
Kdybych ten mobil držela v ruce,
pak bych mohla o povolení žádat, ale nemám ho.
V sázce je život mého klienta.
Dělejte svoji práci.
- Jdeme. - Odcházíme?
Jo.
Aha.
- Hej, ten mobil musíme najít. - Zkusili jsme to. Bylo to k ničemu.
Takže to je celý?
I kdybychom ho získali,
mělo by to cenu, jen jestli ho Sam zabila. Tomu nevěřím o nic víc, než žes to byl ty.
Tak proč Sam ten druhej mobil zatajila?
Oba jste lhali, že jste spolu něco měli.
Povím to kolegům, ale ten mobil už je nejspíš pryč.
Tohle musím vzít.
Ahoj.
Jo.
Ne, ty dokumenty ještě nemám.
Prosím pozor, dveře se zavírají.
- Eleno. - Bože, Coope.
- Co blbneš? - Na slovíčko.
Zavolal bych, ale nechtěl jsem, tak...
- Dobrej instinkt. Neměls. - No dobře. Potřebuju tvoji pomoc. Prosím.
Proč ti mám pomáhat?
Co třeba kvůli tomu, žes mi ukradla něco přes sto táců?
Vzala jsem je, aby je nenašli, kdybys šel sedět.
- Víš? - Hloupá výmluva.
- Já je potřebovala. - Hele...
Promiň, trochu se to vymklo, ale...
- Zatkli tě za vraždu! - Jo, ale...
- Zabils ho? - Ne!
- Nevím. - Už tam ležel, když jsem přišel.
- Víš? - Tys tam byl?
- Kristepane. - Tak jo. Odejdi.
Kurvadrát.
To si děláš prdel?
Rozbils mi dveře.
Promiň.
Dobrý?
Jsou tvrdší, než se zdá.
To ti patří.
Cos dělal u Sam doma?
Co myslíš?
Pročs mi nezavolal? Měli jsme být parťáci.
Protože bys mi řekla, že to je ujetej nápad.
Měla bych pravdu.
Okrást přítelkyni? To ujetý je.
Ale ona se se mnou rozešla,
takže to není tak úplně jednoznačný.
Co je?
Pomůžeš mi teda?
No...
Eleno, zdravím.
Zdravím, paní Levittová, upřímnou soustrast.
Díky.
Vaší pomoci si moc vážím.
- Bylo... - Najít Paula bylo pro Esperanzu trauma.
Řekla jsem jí, ať si dá klidně i delší volno.
Takže, policajti mi tady všechno prolezli.
- Nickovi nevadí, že tam dneska nebudete? - On teď doma moc nebývá.
Aha.
Zajedu si něco vyřídit.
Budu pryč pár hodin.
Všechno v pořádku?
- Ano, v pořádku. - Dobře, tak zatím.
- Znovu děkuju. - Není zač.
- Dobrý? - Jo, máme pár hodin.
Fajn. Tak do toho.
Proč myslíš, že ten mobil nevyhodila?
Jinou naději nemám.
Začni nahoře.
Z Harry’s?
Říkám jim, ať dávají omáčku bokem,
ale je to úplně marný.
- Omáčka je jejich specialita. - Jo, ale zaneřádí mi celej burger.
A stůl.
Co pro mě máš?
Od soudního lékaře přišla zpráva ohledně Levitta. Zním jak fízl z telky.
Neotevřels ji?
Je adresovaná tobě.
Bude na ní kečup.
- Máš ho na prstech. - Mlč.
Dobře.
- Máš něco? - Dvě ze tří střel byly posmrtné.
A co to znamená?
Jay McInerney napsal: „Po zradě se všechno stává symbolem a ironií.“
A pokud máte symboliku rádi,
právě jsem se vkradl do domu exmilenky, abych našel mobil, co tu nejspíš není,
protože jsem chtěl pomoc, již jsem si asi nezasloužil.
Zahltil mě pocit naštvání, že jsem v hajzlu a můžu si za to sám.
Coope.
Coope, pojď sem.
Panebože!
Ty krávo.
Coope.
Vyděsils mě k smrti.
Paula nikdo nezabil.
Cože?
Zastřelil se sám.
Heleď, nevím, o čem to mluvíš, ale odejdi.
A pak jsi do jeho mrtvoly určitě střelila,
aby to vypadalo jako vražda.
Ty ses zbláznil.
Pamatuješ si to?
„Milá Sam, chyboval jsem.
Je mi neskutečně líto, že jsem tě bral za samozřejmost,
zničil naše manželství i rodinu.
Zklamal jsem tě jako manžel a muž, ale nebylo to proto, že bych tě nemiloval.
Miloval jsem tě nadevše, proto je to pro mě tak ohromně bolestné.
Miluju tě.
Paul.“
Od srdce.
Na konci to bylo o něm. Prostě Paul.
- Vkradl ses mi do domu? - Dalas mi zbraň do auta. Jsme si kvit.
Hádám, že Paulova životní pojistka se nevztahuje na sebevraždu, že?
I přes nespočet skvělých vlastností
to Paul s penězma vůbec neuměl.
To jsem zjistila až při rozvodu.
Připadlo by mi mnohem míň, než s čím jsem počítala.
Takhle to dopadá.
Na střední jste byla sexy, ale šest let poté děláte číšnici,
protože postup vpřed je náročný.
Začnete šukat se šéfem.
Možná kvůli jistotě práce nebo prostě z nudy.
Jednoho dne vás požádá o ruku.
To jste nečekala,
ale vidíte ten jeho velký, pohodlný dům,
finanční zajištěnost a máte šanci utišit ten hlas v hlavě,
co se pořád ptá: „Co bude dál?“
Přestěhujete se do neznámé luxusní osady zvané Westmont Village.
Jste ze South Bostonu, takové osady neznáte.
Potkáte manželky a snažíte se přijít o zbytky svého přízvuku
a učíte se nakupovat roztrhané džíny, co stojí víc než nájem v bývalém bytě.
Pak vám ty džíny začnou být těsné
a o devět měsíců později přijde dítě číslo jedna.
Neplánovala jste ho,
ale v plány jste přestala věřit, když jste opíchala Paula.
Tohle miminko milujete jako nikoho na světě,
takže si za pár let pořídíte další.
A na malou chvíli máte rodinu, přátele a život je kompletní.
Ten hlas v hlavě se vám občas ozve,
ale to dokáže vyřešit xanax nebo víno.
A protože máte fakt špatnou představivost a nízké sebevědomí,
namluvíte si, že jste šťastná stejně jako vaši kamarádi a sousedé.
O pár let později vás Paul vymění za mladší verzi.
Coop je všechno, co Paul není.
Je pohledný, sexy, vtipný, ale nikdy vás nebude doopravdy milovat.
Ukáže se, že i princové jsou jenom žabáci v polokošilích Brunello Cucinelli.
Tak utečete za maminkou a tatínkem do Bostonu.
Potřebujete od všeho pauzu.
A ten hlas v hlavě se vrátí.
Křičí, že o všechno přijdete a že vás z tohohle ráje vykopnou.
A pak se vám Paul, co má v sobě nebezpečný mix whisky a antidepresiv,
vkrade do domu, odkud se odstěhoval, aby mohl píchat s tou číšnicí.
Dej nám šanci! Prosím, lásko.
Nevrátím se k tobě.
- Chci tě vidět. - Až se probudíš,
vzpomeneš si, jak nesnášíš mě a všechny ženský nad 30.
Ty jsi u mě doma? Co tam kurva děláš?
- Napsal jsem ti dopis. - Co?
Počkej, Paule.
Udělám to tady! Fakt!
- Polož ji. - Fakt!
Polož tu zbraň!
A pak si muž, s nímž jste byla 15 let, vystřelí při hovoru mozek.
Paule?
Paule, zvedni ten mobil!
Proboha.
Má životní pojistku na 20 mega.
To víte, protože si ji loni měnil.
Proto víte, že sebevražda ji zneplatní.
Další tři čtyři hodiny se ani nepohnete,
protože víte, že když to uděláte, ztratíte nervy.
Používáte jednorázový mobil, protože váš normální hlídá Paul.
A jako poslední chcete, aby ten žárlivec přišel na Coopa.
A ten jednorázový mobil teď přijde vhod.
Jde o to, že nemůžete připustit, aby to byla sebevražda.
NESPÍŠ?
JSEM S DĚTMA V BOSTONU, VZPOMÍNÁŠ?
Přišel o prachy i jako mrtvej.
Nemohla jsem to dovolit.
Mohlas jít na policii a říct pravdu.
- Ta pojistka byla budoucnost mých dětí. - Tak jsi pohřbila moji.
Měls na mě být hodnější.
Tohle je můj život.
Ty si to nezasloužíš!
Ty ani ti další zazobanci,
co se tady naparujete, jako by prachy něco dokazovaly,
i když jste je dostali zadarmo.
Já na sebe musela nechat šplhat to upocený prase noc co noc celý roky.
Musela jsem vytrpět ponížení za ponížením, abych tu mohla být,
abych tohle měla pro děti a pro sebe.
A měla jsem o to přijít,
protože Paul nedokázal udržet prachy v bance a péro v kalhotách.
Smutný ale je,
že vůbec netušíš, jak moc s tebou soucítím.
Vážně.
A máš pravdu, měl jsem na tebe být hodnější.
Omlouvám se ti.
- Ale sedět kvůli tobě nepůjdu. - Počkej, musíme to probrat.
Právě se stalo.
Coope?
Coo...
Coope!
Proboha, odkdy si tady všichni kupujou zbraně?
- Paul musí mít vraha. - To snad ne.
Vkradl ses sem.
Napadls mě.
Bránila jsem se muži, co mi zavraždil manžela.
Na něco jsi zapomněla.
Na co?
Že ani ty nejsi vrah.
Coope!
Počkej! Coope!
- Coope! - Ve městě plném falše
dávalo smysl, že vražda vlastně nebyla vražda.
Bylo zvláštní cítit lítost k ženě, co na mě narafičila vraždu.
Doprava.
Snažila se udržet si, co jí náleželo,
a nikdo to nechápal víc než já.
Všichni jsme uvěřili stejnému snu o ráji na předměstí.
A mylně jsme si mysleli, že až se tam dostaneme, bude náš.
Naše velké domy nám daly pocit,
že jsme si zařídili kousek věčnosti.
Ale po chvíli kopání se v základech objevila hniloba.
Byla to jenom velká iluze, ve které je kouzelník i publikum totéž.
A občas bylo těžké poznat, co je reálné a co je lež.
Ale občas to těžké nebylo vůbec.
Pojď sem.
Než ho potrestáš, nejdřív uzavři smlouvu.
O TÝDEN POZDĚJI
Určitě ti volal nerad. Když ztratí Leuenbergera, bude to konec.
Ví, že je v háji. Už jen podle čísel...
- Ty čísla znám. - Jo. Promiň.
Přitáhl Waltera až z Vermontu.
Však říkám.
Dobře, díky.
Bailey a Russell pospolu.
Je mi ctí.
- Rádi tě vidíme. - Neomluvím se. Vyskakoval sis.
- Omluvu nechci. - Fajn.
Tak jdeme na věc.
Crossová ti řekla, že si po tvém odchodu nemůžeme udržet Leuenbergera.
Kdokoli ho řeší, se vždycky vrátí s ocasem mezi nohama.
Švýcaři chtějí jednat jenom s tebou.
Musíš umět skvěle kouřit.
Vrátíme ti tvoje místo, doplatíme ti ušlý plat
a přihodíme bonus podle tvých představ.
Jako bys ani nebyl pryč.
Ale já pryč byl, Waltere. Jack mě vyhodil přede všema v kanclu.
Prosím tebe, Coope.
Myslíš, že ještě někdo neví, jaká jsem svině?
Věř mi, ty z toho vyjdeš čistej jako lilie.
Chci 20 % z Leuenbergera a 25 % z celkovýho profitu.
Nasrat. Ze Švýcarů ti dám 12 %.
Z celku 15 %, až nám začnou posílat čerstvej kapitál.
Leuenberger vycouvá, Hellman dostane strach,
ropný klany z Texasu vycítí problém,
následky přijdou rychleji, než je můžete zachránit, a budete v háji.
Stejně jako tvůj kapitálovej účet.
- Přijdeš o všechno. - Už se stalo.
Chci 20 % ze Švýcarů a 25 % z celku.
Asi nechápeš, jak funguje vyjednávání.
Já nevyjednávám.
Vyliž si!
Tohle je moje firma!
Co si nemůžeš nechat, není tvoje.
Dobře, 20 a 25 pod podmínkou, že nám vyřešíš ty Švýcary.
Okamžitě.
S Jackem poletíte do Švýcarska ještě dnes.
Večer něco mám.
Letí to z Teterbora ve 23:00.
Mary ti pošle číslo letu.
Podrobnosti probereme v letadle.
Platí?
Jasně.
Gutenbergova benefice přinese miliony ročně na výzkum rakoviny.
Millerovi jí předsedají roky a nutí nás kupovat vstupenky a lístky do tomboly.
Časem se z toho stala jedna z největších událostí ve Westchesteru.
Být tady znamená, že jste štědrý.
Ve smyslu, že si to můžete dovolit.
Lékařství tedy pokročilo díky sociálnímu nátlaku a machrování.
Ulevilo se nám, že tě zprostili obvinění.
Nevěřili jsme, že jsi to udělal.
To nevyznělo nejlíp.
Sakra, nevím, jak o tom mluvit.
Ani já. To nic.
Tak toho necháme, ne?
- Jo. - To je nápad.
- Coope, ahoj. - Ahoj, díky.
Vypadáš fantasticky. Ty bláho!
Díky.
To se podívejme.
- Rád tě vidím. - Jo.
- Hele. - Zase se vidíme.
- Rád tě vidím. - Jo. Prima stůl.
Prima stůl.
Jak se máš? Kde je Barney?
- Kde myslíš? - Jo aha.
Samozřejmě.
Tamhle je.
Stůl deset.
Ahoj, sestro, jak se máš?
- Hned jsem zpět. Jo. - Dobře.
Čau, kámo.
No...
Jsi za hvězdu, co?
Jo, zproštění obvinění z vraždy ti zvýší status.
Blahopřeju, že nejsi vrahem.
Takže, kdy se sejdeš s Jackem?
Už se stalo.
Už se stalo?
- A nezavolals? - Věděl jsem, že se potkáme tady.
Ty vole. A?
Dal mi zajímavou nabídku.
Jak moc zajímavou?
- Zvážím to. - Zvážíš?
Jasně, proč ne?
Dej si na čas.
Přece nechceš zpátky plat, i můj,
- aniž bys to zvážil. - Coope.
- Čau. - Hrozně rád tě vidím.
Nikdy jsem o tobě nepochyboval.
Nalejte mu pití.
Už mám.
Jo, no a co?
Doneste nám macallan.
- Omluvte mě. - Jo.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj, tati.
- Ahoj. - Díky, žes přišla.
- Ahoj. - Mel.
Sekne ti to. Andrew.
- Zdravím. - Těší mě.
Nevím. Je to... Helemese.
- Ahoj. - Tady...
- Ahoj. - Ahoj.
Dobrý?
Jo.
Na tenisovej tým kašli.
Princeton tě čeká až za rok.
Chceš profesionálního trenéra tenisu?
Trénuješ mě ty.
Ale nemusím to být já.
Musíš.
Díky.
Náš kluk umí balit holky.
Co ty? Chodíš s někým?
Něco proběhlo. Je to zamotaný.
Se mnou je to těžký.
To je v pořádku. Jestli to někdo neustojí, tak na něj ser.
Jo.
Srát na něj.
Jo.
Tak jo. Musím jít.
- Vždyť jsi teď přišla. - Nejvyšší čas odejít.
Čau.
Tak zatím. Vemte si kondom.
- Ahoj. - Ahoj.
- Můžu za váma? - No jasně, jo.
- Fajn. - Hned jsme tu.
Dobře.
Snažila jsem se ti dovolat.
Já vím.
Potřeboval jsem čas.
Chápu.
Hrozně se omlouvám.
Zasloužíš si něco víc.
Jo, to jo.
Ale můžu si za to sám.
Zamiloval jsem se do ženské, co miluje jinýho.
Co tím myslíš?
Nic.
Nic neříkej. Jde sem.
Prosím.
- Co? Moment. - Ale ne, už jsem tu jenom já.
Ty jo.
Sluší ti to.
To říkáš jen proto, že je to pravda.
Jak to šlo?
Asi mi odpustil.
Je lepší než já.
To je jasný.
Každopádně chci být chvíli sama.
Já taky.
Když je o tom řeč, onehdy jsem v obchodě viděla Sam,
jako by se nic z toho nestalo.
No, vždyť ona ho nezabila.
A o výplatu pojistky nezažádala, takže k podvodu vlastně nedošlo.
Vsadím se, že její právník jí vyjedná veřejně prospěšný práce nebo pokutu.
I když tě málem poslala do vězení.
Měla k tomu důvody.
A jí odpustíš, jo?
Mně jsi odpouštěl dva roky.
Ale ji jsem nemiloval.
Už půjdu.
- Ještě nebyla večeře. - Nejvyšší čas odejít.
Sekej dobrotu.
- Přijď. - Jo.
Svobodný muž. To se podívejme.
- Jules. - Ahoj, Coope.
Měli jsme radost, že tě zprostili obvinění.
Tamtomu jsme nevěřili, ale i tak.
No prý jsi vsadila, že mě odsoudí za vraždu.
Znáš mě.
Ráda riskuju.
Jsem rád, že jsi neměla nějaký tajný informace.
Jako při té maturitě.
Cože?
Vím, že jste si dávali pozor, ale ono se to rozneslo.
Když se to roznese dál, Chelsea bude ráda, že se dostane na státní vysokou.
Jak to můžeš vědět?
To vědět nemůžeš.
Hraješ mimo svoji ligu, Jules.
Nejhorší je, když někdo neví, co neví.
A ty nevíš nic.
Máš na výběr všechny vysoký školy v Americe,
ale na Princeton nepůjde.
Ty mi vyhrožuješ?
To si piš.
Díky.
- Díky. - Děkujeme, pane.
Takhle to dopadá.
Dřete jako mezek, abyste měli vysněný život...
ale jednoho dne vám to někdo vezme.
A tehdy zjistíte, že je propastný rozdíl mezi tvrdou prací a bojem o život.
Ještě jste o něj nikdy nebojovali. Nevíte, jak na to.
Ale pak to uděláte a překvapivě zvítězíte. Měl by to být skvělý pocit.
Mělo by vám to připadat jako spása, uznání a vítězství najednou.
Ale něco se změnilo.
Vidíte možnost návratu k bývalému životu.
A bylo by snadné do toho kolotoče zase naskočit a roztočit ho.
SRÁT NA BRUCE
Do háje.
Susie.
Cos udělal?
- Poslouchej... - Ne!
Cos sakra provedl?
Ale až si olížete rány
a přestanete být naštvaní na svět a snažit se zachránit své milované,
budete se muset sami sebe zeptat, zda dokážete být tím, kým jste bývali.
Pravdou totiž je,
že jakmile zahlédnete ten chaos za oponou, tuhle hru už uvidíte v jiném světle.
Ale teď,
přesně v tento okamžik,
se musím vrátit k práci.
POKUD POTŘEBUJETE VY NEBO VAŠI BLÍZCÍ POMOC,
NAVŠTIVTE APPLE.COM/HERETOHELP
Překlad titulků: Karel Himmer