Att vinna Alpe d'Huez är en dröm för alla cyklister.
Det är en mytisk plats
där man kan skapa historia.
Att vinna Alpe d'Huez var fantastiskt.
När man vinner hela tiden vill folk att nån annan ska vinna.
Vi gjorde så bra ifrån oss som Team Sky. Allt handlade om Tour de France.
Vi var så framgångsrika. Jag tror att vi vann sju av åtta år.
Ineos valde att sponsra oss på grund av vår framgång i Tour de France.
Men vi har inte vunnit på tre år.
Geraint Thomas håller fast vid fjärde plats,
och Ineos-laget har inte vunnit en enda etapp.
Ett sånt här lag måste vinna. Nu måste vi ta fler risker.
Vi har två strategier.
Skydda Geraint för allmänna klassificeringen.
Den andra är att vinna en etapp.
Det är en chansning. Man vet aldrig hur det går.
Att vinna en etapp i Tour de France kan förändra en cyklists liv.
För mig personligen -
jag har alltid den gula ledartröjan i bakhuvudet.
Pressen är enorm.
TOUR DE FRANCE: KLASSIKERN INIFRÅN
HALSBRYTANDE FART
SLUTET PÅ ETAPP 11
Jonas Vingegaard tar den gula ledartröjan.
Vad kan jag säga?
Vi har bevittnat en brutal, hemsk och mardrömslik etapp.
De här cyklisterna gav allt.
Geraint Thomas ligger kvar på fjärde plats
efter en etapp där alla favoriter fick kämpa mot varandra.
ALLMÄN KLASSIFICERING GUL LEDARTRÖJA
HOTELL - INEOS GRENADIERS
Det var galet, eller hur?
SPORTDIREKTÖR
- Bra träning inför Pyrenéerna. - Herregud.
En kille idag... På toppen av Galibier...
Han stod framför mig och... Men han flyttade sig inte.
Ja.
Vilken idiot. I sista stund...
Jag trodde att han skulle flytta sig i sista stund...
Visste du inte det?
Det är intensivt.
- Okej. Vi ses senare, kompis. - Ciao, kompis.
Min roll i laget har förändrats.
Jag är snarare lagkapten istället för ledare.
Vi har många starka unga killar, och fokusen ligger mer på dem.
Allt bra, Tom?
Hur var din dag?
- Jumbo tog kontroll över loppet. - Ja.
LAGMEDLEM
Och vi... Tja, vi gjorde inte det.
Vi sa att vi skulle pressa Jumbo,
men vi gjorde inget för att göra det.
Jag heter Tom Pidcock.
Jag cyklar för Ineos Grenadiers. Det är min första Tour de France.
Jag är olympisk mountainbikemästare.
Världsmästare i flera discipliner.
Han är den globala cyklingens underbarn.
Han kan klättra.
Han kan spurta.
I utförskörningarna är han helt orädd.
Han är en av få cyklister som är spännande att se tävla.
Han har bevisat att han kan vinna i andra discipliner. Men han är ung.
Han lär sig fortfarande hur den här funkar.
Jag vet inte vad jag ska säga. Han driver.
Han har inte bevisat sina förmågor på vägen,
så att åka till Tour de France med Ineos är en risk.
Sen jag blev proffs har jag inte utfört många etapptävlingar,
så jag har inte riktigt
testat mig själv.
Det är tufft.
Det är världens största cykeltävling, och jag tycker inte det är särskilt kul.
Min roll är blandad.
Jag ska lära mig och få erfarenhet av att cykla i täten.
Att ta vinden för andra.
Det är jobbet.
Vi kallar stödcyklisterna domestiques.
Det är det traditionella namnet på en cyklist som stöttar en ledare.
Domestique betyder bokstavligen tjänare.
Det är rollen de cyklisterna har.
De är personerna som åker till sidan av vägen
för att hämta påsar med mat och flaskor och stoppa ner dem i tröjan.
Vill nån annan ha nåt?
- Har ni Hydro? - Ja.
Tom har två flaskor vatten om nån behöver.
Ja, jag kan ta en.
G vill ha lite vatten.
Det är inte så kul,
men om man förstår syftet med det är det ett viktigt jobb.
För vissa är det en tillskriven roll. De vinner aldrig en etapp.
Jag är helt på att hjälpa mina lagkamrater när de behöver mig,
men när dagen passar mig bättre vill jag kunna tävla.
Hur ska vi nyttja laget imorgon?
- Ska vi fortsätta...? - Som tidigare.
Om vi skulle skicka upp Tom imorgon...
Skicka upp honom för vad?
- För att vinna etappen. - Men varför skulle du riskera det?
Om vi inte är beredda att ta en risk kommer vi inte att vinna en etapp.
Han kan försöka om han kommer med i utbrytningen.
Men helst skulle jag vilja att Tom stannade med oss.
Det är för att jag tänker på mig själv.
Strategin för allmän klassificering... Man måste vara konsekvent varje dag.
Det handlar om slutmålet, inte de enskilda etapperna.
Så för Geraint handlar det om slutmålet i år,
att skydda den allmänna klassificeringen hela vägen till Paris.
Vi måste ta hand om Geraint,
men även ge nån chansen att vinna en etapp.
Vad tror du är möjligt imorgon?
Jag vet inte, men hur ska utbrytningen komma iväg?
Det är uppförsbacke från början.
Det är våldsamt.
- Hur lägger man ens upp dagen? - Upp och ner...
Det är 165 km.
Det här är min åsikt.
Du borde se morgondagen som en möjlighet.
Med dina egenskaper kan du vinna den etappen.
Det kommer att bli tufft.
Jag kan ha fel, men vad jag tror kvittar. Vad du tror är viktigare.
Det är spännande när man får en ny cyklist lika talangfull som Tom,
att utforska hans potential.
Men samtidigt
medför det en viss press.
Han måste prestera, och i det här laget innebär det att vinna.
ETAPP 12 165,1 KM
Välkomna till etapp 12.
Idag är det Frankrikes nationaldag. Publiken är helt galen.
Idag blir det 165 km,
med avslut på Alpe d'Huez, Tour de Frances mest ikoniska klättring.
Det är en legend skriven av mästare, efter episka strider.
Ibland kan publikens entusiasm vara skrämmande.
Det är en plats som ingen annan i Tour de Frances historia.
Idag är det Alpe d'Huez.
Ni kan visa upp er.
SPORTDIREKTÖR
Cyklisterna anländer till Briançon. Det blir fyrverkerier idag.
Igår var en sån där dag, eller hur?
Vi har alla haft dem. Det kommer nog inte att vara den sista.
Ni får kanske lida lite idag.
Profilen ser ut som nåt från Sagan om ringen.
EF Education First är definitivt ett lag som är raka motsatsen till Ineos.
Det är ett lag med särlingar och med relativt liten budget.
För vissa av dem, för de yngre, är det här möjligheten att utnyttja.
- Francesca. - Francesca.
I år står de inför nedflyttning, så de kommer in med stor press.
Det är så viktigt att de presterar i Tour de France.
Om de inte gör det förlorar de sina sponsorer.
Intäkterna som håller lagen vid liv kommer nästan uteslutande från sponsorer.
Om vi inte lyckas kommersiellt
kommer vårt lag inte att vara länge.
För att vi ska överleva är det viktigt att vi utmärker oss här.
Mycket av det hänger på vår ledare.
Jag heter Rigoberto Urán.
Min roll i laget är
att skänka glädje, att göra grabbarna glada.
LEDARE
Min första Tour de France var 2009.
Man behövde vara 27, 29 eller 30 för att avsluta tävlingen.
Idag vinner de när de är 21.
Rigo är en naturlig ledare.
Han har stått på Tour de France-pallen. Han är olympisk medaljör.
Killarna tittar på honom
i förundran.
Han är deras hjälte.
Lagen i Tour de France är oftast där för att stötta en person.
Vårt lag stöttar Rigoberto Urán. Det finns sju cyklister där för Rigo.
Tyvärr har Rigo haft otur i det här årets Tour de France.
ETAPP 2
Han har ramlat!
- Rigo har ramlat! - Helvete!
Rigoberto Urán har problem med kedjan.
ETAPP 8
En stor krock med många cyklister på marken.
Rigoberto Urán är vid sjukvårdsbilen. Man kan se skadorna på hans högerarm.
Rigo har ärr från topp till tå.
Han har en axel som hänger lägre än den andra.
Han är en sliten gammal krigare.
Laget måste hitta en ny väg framåt.
ETAPP 10
De spurtar mot mållinjen.
Magnus Cort har gasen i botten.
Han korsar mållinjen!
Vi har lyckats vinna en etapp, men det räcker inte.
Vi måste vara med och kämpa varje dag, för att få poängen bara för att överleva.
Vem är mest lämpad att vinna den här etappen?
Neilson Powless står upp på pedalerna.
Han har placerat högt varje dag. Kommer det att ge resultat?
Kom igen! Kom igen, Neilson!
Powless ger allt han har!
Fysiskt sett är han i den bästa formen han nånsin har varit i.
Jag kom till Tour de France för Rigo,
men krockarna började straffa sig.
Så nu måste jag växla upp för laget.
För att träna inför Tour de France måste man leva som en munk
och vara på hög höjd tre månader om året.
Man måste följa galna dieter för att bli smal och nå tävlingsvikt.
Jag fick lämna mitt hem och min familj och flytta till en annan del av världen.
Frances och jag flyttade till Frankrike förra året.
Det var ett stort steg, men jag måste göra det bästa av det.
Jag offrar mycket för att få det att funka.
Det är ett pågående arbete, men det här är vårt hem.
Tour de France är årets största tävling.
Att vinna en etapp skulle göra det värt alla uppoffringar.
Många som förlorade igår kommer att vilja ta sig in i utbrytningen.
Det kommer att bli en stor strid.
Neilson, du kan försöka ta dig in.
- Känns det okej? - Ja.
JV?
En amerikanare som vinner på Alpe d'Huez? Det skulle vara topp.
Topp!
- Allt bra, grabbar? - Ja.
Ja, jag är motiverad att komma dit först.
Neilson såg bra ut i morse. De måste få till en tidig utbrytning.
Bara att ta sig in kommer att vara en enorm ansträngning.
Om han tar sig in,
det är rätt grupp cyklister och han spelar sina kort rätt,
har han en rimlig chans att vinna på Alpe d'Huez.
Han kommer att köra hårt, det är säkert.
Men ibland oroar jag mig när han blir lite övertaggad.
Idag har vi Alpe d'Huez och 165 km.
Det är antagligen tävlingens svåraste etapp,
men det kan vara en av de vackraste avslutningarna.
Kör som igår, G. Du gjorde bra ifrån dig.
Tom?
Vi försöker vinna den här etappen, okej?
Var redo för allt. Det är lite galet.
Det är en viktig dag. Med en sån här strategi...
Det värsta som kan hända är att Tom hänger med i utbrytningen men inte vinner,
och att Geraint förlorar tid för att han saknar en kille.
Det är risken.
Hur känns det?
Det är en stor dag.
Men...
...vi avslutar med Alpe d'Huez.
Det kommer att vara spektakulärt.
Jag har tävlat i bergen förut, men inte som proffs.
Nationaldagen, Alpe d'Huez... Det kommer att bli galet.
Alla som är domestique får nån gång i sin karriär chansen att bevisa sig.
Och det kan vara en förgiftad kalk eller en gyllene chans.
Därför handlar det om vem som kan byta roll,
vem som kan gå från en lojal lagkamrat, löjtnant eller domestique
till en naturlig vinnare.
Här kommer Geraint Thomas, som har vunnit Tour de France förut.
Han ligger fyra i den allmänna klassificeringen
och är i väldigt bra form.
Det är Ineos-laget vi pratar om,
ett av de största lagen inom proffscykling.
De bryr sig bara om en sak: att vinna.
Den här etappen tar oss över tre jättelika klättringar:
Col du Galibier, Croix de Fer och l'Alpe d'Huez.
Tre, två, ett...
Och de är iväg!
Den 12:e etappen av Tour de France är igång.
Dagens klättringar är bortom kategorisering.
För EF är det allt eller inget.
Nån måste höja insatsen och göra nåt magiskt.
Powless inleder med en attack.
Det är en stor överraskning så tidigt i etappen.
Kan han göra nåt speciellt idag?
Neilson är ensam.
Driv inte på för hårt, Neilson.
Jag tänkte: "Åt helvete med det. Det här är etappen där jag kan lyckas."
Jag vet inte om det här är så smart.
Vi ville att Neilson skulle ligga i täten,
men inte nödvändigtvis så tidigt.
I en sån här etapp
är det så viktigt att spara nog med energi till den sista klättringen.
För att ge mig själv den bästa chansen att vinna
visste jag att jag behövde ta mig till botten
med så få klättrare som möjligt.
Tolv sekunder. Kontrollerad ansträngning, Neilson.
Håll huvudet kallt, Neilson.
Att inleda loppet i hög hastighet på plan väg,
där klättrare inte har ett övertag, var det bästa sättet att hålla dem borta.
Bakom Powless har en liten grupp lämnat pelotonen i en motattack.
Grejen med Neilson... Han är en otrolig atlet.
Men han måste lära sig att vara en konkurrent.
För man handskas med den sista bråkdelen av vad människan är kapabel till,
på alla sätt.
Vad gäller kraft, uthållighet, psykologi...
Fem cyklister jagar bakom dig.
Du kan hoppa in med dem för att spara energi.
Du har starka ben.
Du har rätt sinnesinställning.
Men visa inte dem som är med dig att du har starka ben.
Håll dig lugn och var smart.
De främre cyklisterna ökar farten. Ännu en ökning.
Huvudgruppen har nästan nått toppen av dagens första utmaning.
Här är pelotonen, ledd av laget med den gula ledartröjan.
Bakom har vi Geraint Thomas, omgiven av sitt lag.
Det bär av till Col du Galibier.
De första tre cyklisterna med 147, Powless.
Det är inte bara klättringarna som är utmaningen,
utan även de berömda utförskörningarna
som pressar de mindre tekniska cyklisterna till gränsen.
En minut bakom beger sig pelotonen mot toppen.
Jag visste att utförskörningen var slingrig.
Mina år av att åka mountainbike offroad ger mig färdigheter
jag kan använda på vägen.
Jag blev känd för att kasta mig ut.
Det var så jag vann, för jag var inte snabbast eller starkast.
COL DU GALIBIER HÖJD: 2 642 M
Tom Pidcock rusar iväg.
En cyklist har lämnat pelotonen.
Det är en Ineos-cyklist. Han gör en snabb utförskörning.
Har Ineos en plan för att placera Tom Pidcock i utbrytningen?
Bra jobbat, Tom. De svarar inte bakom.
Jag är bra på att anpassa mig och förutspå hur vägen ska svänga,
men det var första gången jag åkte ner för den här vägen.
Jag ville ta mig till täten,
men inte vara korkad och avsluta tävlingen efter knappt två veckor.
Tom Pidcock accelererar i utförskörningen.
Pidcock far som en kula.
Herregud.
Kolla.
I de alpina utförskörningarna måste man vara otroligt skicklig.
Hand-öga-koordination, balans...
Går det för snabbt i kurvan åker man över kanten,
iklädd ett så här tjockt lager elastan.
Tänk dig att du kör ner för motorvägen i 100 km/tim,
att du sitter i badbyxor, öppnar dörren och hoppar ut ur bilen.
Så är det att krascha.
Man måste vara villig att riskera allt.
För 30 år sen attackerade ingen i en utförskörning. Det var för farligt.
Idag är det en viktig del för en balanserad cyklist.
Titta på skillnaderna i deras banor. Pidcock är flytande.
Det är otroligt.
Han får Chris Froome att se ut som en amatör.
Är han på uppdrag, eller...? Vad tror du?
Jag tror att han... Han är bara väldigt snabb utför.
Pidcock åker utför i galen hastighet för att försöka komma ikapp ledargruppen.
Pidcock tar sig ner välbehållen.
Powless är ensam i täten.
Om ett lopp är sex timmar långt... Det är lång tid att fokusera.
Om man skakar av upphetsning under den första timmen av loppet
är all den energin borta de sista två timmarna.
Även om man ligger längst fram
måste man intala sig själv att loppet inte har börjat än.
Neilson Powless leder fortfarande...
...men Tom Pidcock åker ifatt i full fart.
Herregud. Nej, låt...
Oj, oj.
Powless får sällskap av Tom Pidcock. Vi har två cyklister längst fram.
Det här kan bli intressant...
När Pidcock flög upp på insidan blev jag helt chockad.
Jag kunde inte tro det. Han kom från ingenstans.
Jag insåg: "Herregud, han tog igen en minut i utförskörningen."
Om nån åker utför på det sättet har de ett uppdrag.
Det fick mig att inse att han var i form och satsade på en seger,
att han var ett hot.
Neilson Powless och Tom Pidcock är ensamma i täten.
Det som var så anmärkningsvärt var att de båda var unga och på väg upp.
Det handlade inte bara om att slåss om den gula ledatröjan.
Ibland vill man att de yngre cyklisterna får en chans.
Det är då de sätts på prov. Har de vad som krävs eller inte?
Dalen är 13 km lång.
Du skakade av dig dem i utförskörningen,
men det kan vara bättre att vänta och spara lite energi i dalen.
Det är bättre att använda cyklisterna runt om.
Sen tänkte jag att jag behövde kissa.
Så, jag behövde göra det.
- Duktig pojke. Han pissar. - Va?
- Gör han? - Ja.
Jävla legend.
Ledargruppen förblir intakt.
De är på väg mot Alpe d'Huez nu, dagens sista klättring.
Det är Tour de Frances kändaste klättring.
Tusentals människor väntar på cyklisterna.
Här blir det en benens kamp, för att se vem som når mållinjen först.
Man får rysningar i täten.
Man tänker att man kan vinna en etapp.
Det klassiska misstaget ungdomar i sin första Tour de France gör
är att de låter publiken hetsa upp dem och kör för hårt för tidigt.
De har börjat klättra.
Jag hoppas att Tom vinner etappen.
Man försöker alltid ta reda på hur de andra mår och spara energi.
Ibland låtsas man till och med att man är trött.
Vid ett tillfälle frågade jag: ”Hur mår ni?”
Neilson sa att han hade ont i magen.
Jag vet inte om han hittade på.
Det är ständig psykning.
Tom och jag tittade hela tiden på vem som gjorde mer,
vem som gjorde mindre och hur vi kände att vi hängde med.
Man tittar på kroppsspråk och tänker:
"Är det han sa sant. Mår han bra eller mår han dåligt?"
De första två kilometerna åkte vi långsamt.
Jag ville testa allas ben
för att se vad de gick för och hur starka de var.
Tom Pidcock gör en enorm attack. Han bryter sig loss.
Han slår fast sitt övertag.
Han har lämnat Powless och Ciccone bakom sig.
Herregud.
Han försökte bli av med alla som inte orkade hänga med.
Han åkte som om det var det avgörande ögonblicket.
Jag visste att jag hade ork nog att ta mig till toppen rätt snabbt.
Jag fick bara hoppas att jag kunde hala in dem igen.
Kom igen, kör!
Kom igen, Neilson! Kom igen!
I den stunden brister gummibandet.
Så jag gick in i bullrets rytm.
I fram kämpar Pidcock.
Pidcock har ett ännu större försprång nu.
Neilson Powless lider. Det är en stor överraskning.
- Dra åt helvete. - Kom igen.
På grund av klättringens längd...
När man överskrider sin gräns finns det ingen tid att återhämta sig.
- Herregud. - Neilson, nej.
Tyvärr hade jag inte så mycket ork kvar.
Publiken är helt vild.
Vilken atmosfär i Alpe d'Huez.
Atmosfären är helt galen. Killarna...
De kommer så pass nära att man känner lukten av öl,
vilket är lite otäckt.
Man vill inte att de ska påverka loppet, röra cyklister och få folk att ramla.
Men passionen och volymen sporrar en.
Det är fyra minuters lucka mellan den gula ledartröjan och utbrytningen.
Geraint Thomas ligger precis bakom Tadej Pogačar.
Kom igen, pojkar. Det är cirka sju kilometer till toppen.
Det är världens största cykeltävling.
Alla där är i sin bästa form och vill uppnå sina mål.
Jag var tvungen att fortsätta.
Kom igen, G. Du är stark.
Kom igen, Adam.
Det blev helt tomt i huvudet. Vi visste att vi inte skulle komma ikapp.
Jag fokuserade bara på att kämpa och förbättra min position.
Tom Pidcock har 33 sekunders ledning.
Det är som om havet delar sig framför en.
Det är otroligt att de inte knuffar ner cyklister.
Tom Pidcock är nära att säkra sin plats i historien.
Okej, Tom. Sista kurvan.
- Segern går till Tom Pidcock. - Ja!
Den här unga engelsmannen är bara 22 år.
Han är den yngsta vinnaren i Alpe d'Huez historia.
Det är Alpe d'Huez.
Bra jobbat.
Fjärde plats går till Neilson Powless.
Han var först att bryta sig loss i den här etappen,
men det var inte hans öde idag.
Jag kände att jag hade gjort allt rätt.
Men så fort jag korsade mållinjen blev jag otroligt besviken.
Jag trodde att planen var perfekt.
Det var inte så jag ville att etappen skulle gå.
Fjärde plats är ett bra resultat på Alpe d'Huez.
Ville jag att han skulle vinna? Självklart, av hela mitt hjärta.
Men det är ett bra resultat.
Där vi började i årets Tour de France... Det var ingen lycklig plats.
Men det vi har lyckats göra är bortom allas förväntningar.
Neilsons fjärdeplats på Alpe d'Huez och Magnus etappseger
ger laget lite mer säkerhet.
Det är nåt vi kan vara oerhört stolta över.
Geraint Thomas är i perfekt läge.
Om han kan hålla sig framför de här två hamnar han i topp tre.
Vi tar oss till de sista två kilometerna. Kom igen, G.
Den sista kurvan innan mållinjen.
Thomas sätter iväg. Det gör även Pogačar och Vingegaard.
Titta på de här tre cyklisterna. De ger allt de har.
Geraint Thomas klättrar till tredje plats i allmän klassificering.
Ska vi åka till hotellet?
Till discot, kanske?
För helvete.
Bra jobbat.
Det var en stor chansning av Ineos, att låta Tom Pidcock attackera.
Jag berömmer det modet, för det är den sortens åkning
som gör cykling fascinerande och spännande att se.
Första Tour de France, första Alpe d'Huez, och du vinner.
- Kan du fatta det? - Inte illa, va?
En etappseger i min första Tour de France...
Ja, det är inte illa.
Det var ett vackert beslut att frigöra honom den dagen.
Och att sen leverera med bravuren han gjorde...
Det var perfektion.
Vilken dag.
Det var nåt annat.
Du vann precis den svåraste etappen i Tour de France.
Jag har hört många såna fakta.
"Tuff, drottningens etapp, yngst att vinna Alpe d'Huez..."
Titta på den jäkeln.
Snygg, va?
Vad ska du göra ikväll?
Ikväll måste jag hålla tal.
Det är jag inte redo för.
Tal.
Ris och kyckling.
Som alla andra dagar.
Det var en bra dag.
Du klättrade lite snyggt.
Toms seger var fantastisk. Det gav alla en boost.
Men mycket kan fortfarande gå fel. Nån kan ta sig förbi mig.
Man måste hålla fokus på vad man gör.
Om jag ska hamna på pallen måste jag ge allt jag har.
Jag heter Jasper Philipsen och mitt smeknamn är Jasper Disaster.
Hittills har jag inte vunnit nån etapp i Tour de France.
Om Philipsen fortsätter förlora
kommer hans framtid i laget att vara oviss.
Det finns inget utrymme för katastrof.
Vi har nått det ultimata testet för världens bästa cyklister: Pyrenéerna.
Om ni tror på det har ni en chans, men om ni inte tror är det över.
Sadistiskt.
Alla cyklister drömmer om Champs-Élysées.
Att ha en cyklist på Tour de France-pallen är som den heliga graal.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson