Būkite pasiruošę po šešių savaičių ištarti...
O taip.
„KOOL-AID“ FILMAS
Metju, dėl Dievo meilės, pasidėk tą telefoną.
Padėk į šalį.
Gerai. Nepyk. Sekundę. Tiesiog...
palikau kai ką kabinete
ir ieškau, kas gali atnešt man čia.
- Bet dabar viskas gerai. - Gerai.
- Nebežiopsosi į telefoną? - Nebežiopsosiu.
Nuostabu.
Papasakok, kas vyksta darbe.
Žinai, iš tiesų daug kas.
Ruošiam „Kool-Aid“ filmą, su juo labai gerai sekasi.
- Tad labai smagu. - Aha.
Šį savaitgalį vyks „CinemaCon“ renginys,
kuriuo išties turėtume patraukti daug dėmesio.
- O tai puiku. - Tikiuosi.
Žodžiu, džiaugiuosi darbu.
Gerai. O eini į pasimatymus? Turi ką nors?
Ne, ei atvirai, aš...
Tiesą sakant, esu truputį vienišas.
Tiesiog labai daug dirbu...
Nesuprask neteisingai, man patinka žmonės, su kuriais dirbu,
bet atrodo, kad dėl to, jog esu jų viršininkas,
iš tiesų nesame draugai, supranti?
Draugai!
Ta studija tau – svarbiausias dalykas gyvenime, ir tai gerai.
Tuoj laimėsi „Comic-Con“.
Tai „CinemaCon“. Jos nelaimi.
Bet tu visiškai teisi.
Tavo žodžiai teisingi.
Šūdas. Atėjo žmogus, kurio man reikia.
Gal užsakyk mums deserto?
- Deserto. Užsakysiu... - Ledų.
- ...ledų, sluoksniuoto pyrago ir panašiai. - Taip, ačiū.
Tuoj grįšiu.
- Džema. - Labas.
- Labas, aš Metas. Pažįstu Deivą Franką. - Sveikas.
- Nuostabu. - Puiku.
Ačiū, kad susitikai su manimi čia. Aš baisiai užsiėmęs.
Norėjau susitikti,
- prieš išvažiuodamas iš miesto. - Suprantu.
- Toks tas darbas. - Puiku.
Deivis sakė, kad vyksi į Las Vegasą.
- Taip. - Turėtų būt smagu.
Bus dar smagiau dėl dovanėlės.
- Taip. Tikrai. Prašom. - Labai ačiū.
Esi svaiginęsis grybukais, taip?
Aha. Labai mėgstu grybukus.
Žiauriai. Tai kokio jie stiprumo?
Kiekvienas po du aštuntadalius.
Du aštuntadalius. Tai po 0,25?
Taip. Na, tai du aštuntadaliai.
- Du aštuntadaliai. - Taip. Du aštuntadaliai.
Gerai, aišku.
- Tinka? - Tobulai. Tobulai aišku.
Labai dėkoju. Prašom.
- Ačiū. - Aha.
- Smagiai pabūk Las Vegase. - Ačiū.
Metju.
- Mama. - Kas?
Kas ji tokia? Žavi.
Taip. Tai dietologė, kurią rekomendavo Deivas Frankas.
Gerai, nes sustorėjai.
Dėkui.
Gal išbandyk „Ozempic“?
- Visiems veiksmingas. - Taip.
- Girdėjau, kad taip. - Aha.
Aš – Metas Belonis, jūs klausotės „The Town“.
Mes keliaujame į Las Vegase vykstantį „CinemaCon“.
Tie, kas nežinote,
„CinemaCon“ yra kasmetinis konventas, kur didžiausios studijos
turi per dieną pristatyti ateinančių metų kūrinius kino teatrų savininkams.
Kuo labiau teatrų savininkus patrauks pristatymai,
tuo daugiau kino salių užkariaus filmas ir daugiau uždirbs.
Šiais metais „CinemaCon“ konvente X faktorių turi „Continental Studios“.
O taip.
Visa jų pasiūla sukėlė susijaudinimą.
Žmonės sako, kad jų „Kool-Aid“ gali tapti antrąja „Barbe“.
- Gal patiks ne tik „Kool-Aid“ gėrimas... - Būtent, Beloni!
...bet ir filmas.
Pristatyme jie turės garsias įžymybes,
sklinda kalbos, kad pabaigoje išgirsime net patį
„Comworld“ generalinį direktorių Grifiną Milį.
Jie atiduos visas jėgas „CinemaCon“.
Sekite mane, „The Town“ – sužinosite šviežias naujienas.
Ką gi, žmonės.
„CinemaCon“ garbei su džiaugsmu pristatau jums „Kool-Aid“ „Mimozas“.
Pate, ši su obuolių sidru, skirta būtent tau.
Obuolių sultys ir „Kool-Aid“? Ne.
Į sveikatą.
Verčiau išgertum už „Sidabrinį ežerą“.
Jis laimės „Oskarą“.
Taip. Man. Bet aš padėkosiu tau.
Ačiū, Pate. Manau, kad šiemet turim visko.
Prestižinių filmų: „Sidabrinis ežeras“, „Alfabet Sitis“.
Populiarumo sulauksiantį „Kool-Aid“.
Nepamiršk „Juodsparnės“.
Ši staigmena išvers visus iš koto.
Pala. O Zoja Kravic spės į pristatymą?
Biče, ji filmuojasi Bukarešte, bet atskris. Tikimės, spės.
O Dieve. Blemba, tai garantuotų sėkmę.
Galėtume uždominuoti šiųmetinį „CinemaCon“.
Metas Belonis kalbėjo apie tai per „The Town“.
- Tai labai gerai. - Eina sau.
Šėlsim kaip filme „Baimė ir neapykanta Las Vegase“.
Matei jį, taip?
- Ne. - O Dieve.
Turim įtraukt jį į sąrašą.
Nepatikėtum, kiek klasiškų filmų ji nemačiusi.
Jei klasika yra tavo vaikystės filmų vaizdajuostės, tada taip.
Ji nemačiusi nei „Mannequin“, nei „Summer School“.
Jeigu dirbi filmavimo aikštelėse su tais režisieriais,
turi žinot svarbiausius kūrinius.
- Filmavimo aikštelėse? - Patvirtino pirmąjį mano filmą.
Korali Farža kuriamas kūno siaubo filmas.
Gerai, draugai.
Bet rimtai, žinote, kad „Continental Studios“ –
man svarbiausia pasaulyje.
Daug apie tai kalbu terapijoje,
mama tai pastebi, jūs taip pat dažnai man tai pasakote.
Ir esame per plauką nuo, tikėtina, geriausių savo metų.
Rimtai? Geriausių?
Na, taip, geriausių.
Tad už „Continental“.
Už „Continental“.
Fu.
- Bjaurus žaltys. - Šlykštu. Padarė mane per galą.
Fe.
O Dieve. Vakarėlis bus nurautas.
Gaunu daugybę sutikimų dalyvaut.
Man žiauriai patinka, kai nori šėlt.
Nusipelnėm atsipalaiduot.
- Las Vegase, mažuli! - Eina šikt.
- Šitą mačiau – „Svingeriai“. - Ačiū Dievui.
Aš turiu farmacinio grynumo kokaino.
Kaip Kyto Ričardso. Tad susiraskit mane.
Gavau saldainių su grybukais iš Džemos.
Ji yra žvaigždžių prekeivė.
- Tu vartosi? - Vartosiu.
Tu jau beveik neberūkai žolės.
Kiek kartų gyvenime esi paėmęs grybukų?
Keturis.
- Atsiknisk. - Legendinis vakaras.
Apsinešt nuo grybukų Las Vegase yra mano norų sąrašo viršuje.
Pala, kokio jie stiprumo??
Na, yra du aštuntadaliai...
Tai 0,25. Kiekviename po ketvirtį gramo.
Tai mikrodozė.
Žadėjau išdėt juos didelėj lėkštėj.
Sena gera Holivudo tradicija, nes mes Las Vegase, mažuti.
Las Vegase, mažuti.
- Ir tu. - Sakyk žodžius.
- Las Vegasas, mažuti! - Taip!
Tu tokia kieta, nė nežinai, Kvin.
Nagi, judinkitės.
Pažiūrėkit. Gerai atrodo, a?
„PRISTATYMAS“ „ALFABET SITIS“
„KAKAPOKALIPSĖ“
- Džonis. - Ji pritrenkianti.
„SIDABRINIS EŽERAS“ „KOOL-AID“
Zakas.
„BESISUKANTI TAMSA“ „JUODSPARNĖ“
- Tas vyrukas juokingas. - Dieve.
Pate.
- Nagi. - Metuk.
- Tik pažvelk. - Ačiū.
- Nuostabu. - Gražu.
Labai gerai.
Blemba.
- Eina šikt. - Dieve.
Sveiki atvykę į mano festivalį.
- Neįtikėtina, blemba. - O Dieve. Ką?
- Fantastika. - Eina šikt, Maja.
- Supistai nerealu. Žinau. - Neįtikėtina.
Taip, pristatymui pasiruošę būsime lygiai 7.30 val.
- Geras. - Trumpai pasakysiu.
Pirma, Deivis Frankas.
Jis parodys mums „Alfabet Sičio“ anonsą.
Bus lazerių, dūmų, kietas portalas, pro kurį įeis Zoja Ka.
Ji parodys mums „Juodsparnę“.
Tada būsi tu, Pate.
Patė pristatys išankstinį „Sidabrinio ežero“ anonsą.
Tuomet parodysim Stolerį, kuris pakalbės apie „Kool-Aid“.
Stoleris duos žodį Metui.
Metas duos žodį Grifinui.
O Grifinas priblokš įspūdingu finalu.
Eina šikt. Geras.
Lėtai! Krenta!
Dar truputį.
- Švelniai. - Taileri, kostiumas traiško man kiaušus.
Dovanok. Tas, kas kūrė kostiumą, tikrai neturi penio ir kiaušų.
Gerai. Su įranga irgi reikia atsargiai.
Negali mosikuotis, aišku?
Stoleri! Ė.
- Sveiki. - Sveikas.
- Kaip smagu. - Džiaugiuos, kad atvykai, biče.
Bus smagu.
Jei šįvakar neturi planų, užsuk į mano apartamentus.
Bus vakarėlis su senu geru Holivudo bufetu.
Aš sotus.
Bet ačiū.
- Manau, kad pailsėsiu. - Aha. Gerai.
Bet per daug nešėlkit.
- Mes šėlsim. - Dovanok, nieko nepadarysi.
- Gera tave matyt, drauguži. - Reikia parepetuot su Grifinu.
- Kas nors mato jį? - Taip.
Jis salės gale, atsisako išlįsti.
Žiauriai užknisa, nes aš noriu eit anksti gult.
- Tėtušiui reik grožio miego. - Gerai.
Metuk, gali paskubint?
- Reikia, kad jis parepetuotų. - Ačiū.
Bet ar tikrai reikia, kad Grifinas kalbėtų?
- Pate. - Jo balsas toks erzinantis.
Ir kokia ten falo formos iltis jam ant kaklo? Iš kur jis ją ištraukė?
- Iš „Playboy“ rezidencijos? - Ei, Pate.
Žinau, nemėgsti Grifino,
bet turime susivienyti dėl pristatymo.
- Tikrai? - Taip.
Tau neramu dėl manęs? Ne. Aš kone dėkinga tam vyrui, Metuk.
Dabar esu prodiuserė.
Laimėjau „Auksinį gaublį“, dėl Dievo meilės.
Jei ne tas trumparegis šovinistinis asilas,
- gyvenimas man nebūtų pagerėjęs. - Puiku.
Aišku? Jokio kartėlio.
Nuoširdžiai džiaugiuosi dėl tavęs.
- Nuoširdžiai. Nuostabu. - Gerai.
Gerai. Atvesiu Grifiną.
Visi šaunuoliai. Atrodo nuostabiai.
- Ačiū, Metuk. Mes pavarysim. - Mes pavarysim!
- Darom kaip „Čarlio angelai“. - Eikš, Pate.
Pone Mili.
Sveiki.
Mes repetuojam ten apačioje, gal norite prisijungti?
Turime suflerį, taip?
Galiu tiesiog perskaityt, taip?
- Taip. Puiku. - Gerai.
Jums viskas gerai?
Metju, žinai, kiek man metų?
Šešiasdešimt penkeri?
Norėčiau.
Man 82 m.
- Rimtai? - Taip.
Eina šikt, žmogau.
Atrodot nerealiai. Geras.
- Kad ir ką darot – veikia. - Žinau.
Bandau pasakyt, kad ši kelionė buvo ilga ir puiki.
- Puiki. - Ir vis dar jaučiu...
kad man dar daug liko.
Vis dar noriu dirbti.
Puiku. Ar yra kokia priežastis, kodėl negalėtumėte?
Tiesiog tas supistas gaidys Piteris Bleikas iš rizikos fondo
yra sukišęs pirštus „Comworld“ valdybai į šikną
ir bando suveikt, kad „Amazon“ nusipirktų „Continental Studios“.
- „Amazon“? - Taip.
- Pala, rimtai? - Rimtai.
- Jie ką tik nusipirko MGM. - Žinau.
Tiems močkrušiams neužtenka?
Ne, jie vampyrai.
Pala.
Jei „Continental“ bus parduota „Amazon“, tada mes visi...
- Manęs neliks. - Aha.
Tavęs ir tavo komandos – irgi.
Ir šimtametė „Continental“ kino tradicija pasibaigs.
O „Amazon“ gaus visą palikimą.
Jie gaus „MK Ultra“, „Kool-Aid“!
„Juodsparnę“.
Jie gaus viską.
Ir mūsų studija, kokia yra dabar, bus mirusi.
Turi būti būdas tam sutrukdyti.
Mūsų kitų metų pasiūla neįtikėtina. Mes, blemba, užkariausim pasaulį.
Taip. Mes suprantam, bet pasaulis dar turi tai sužinot,
antraip visa įtaka priklausys valdybai.
Pristatymas. Jei seksis taip, kaip tikiuosi,
po „CinemaCon“ sulauksim
daugiau populiarumo nei bet kuri kita Holivudo studija.
Turėsim milijardų milijardus dolerių iš projektų pajamų.
Jie negalės mūsų parduot,
jei šie metai bus geriausi studijos metai visoje istorijoje.
- Taip. - Taip.
- Manau, tu gerai galvoji. - Taip.
- Jei rodysim stiprybę ir pažangą... - Taip.
...galėsim ilgam nubaidyt tuos gaidžius.
Nubaidysim tuos gaidžius.
- Nubaidysim tuos gaidžius! - Taip! Mums pavyks. Eime repetuot.
Ne. Velniop repeticiją. Turiu kai kam paskambint.
Skambinkit. Bet mes susitvarkysim.
- Susitvarkysim. - Susitvarkysim. Eik repetuot.
Susitvarkysim.
O taip!
Gerai!
Gerai. Tai sakai, jie tiesiog užšaldo urvinį žmogų, be jokios logikos?
Devintojo dešimtmečio komedijas kūrė apsinešę, ten bet kas gali vykt?
Jei bandai pasakyt, kad „Encino žmogus“ nėra šedevras,
- atleisiu tave. - Ne.
Brendanas Freizeris suvaidina nepakartojamai.
- Teisingai. - Bet tas šokis pabaigoj.
- Kaip suprast? - Tai geriausia vieta.
- Juokauji? - Užvartojai grybukų?
Suvalgiau vieną kvadratuką. Tikrinu, kaip jaučiuos.
- Gal suvalgysiu daugiau. - Aš ir truputį valgiau.
Ir truputį pavartojau ketamino, tai jis truputį atskiedė.
Šaunu.
Ar tikrai gerai, jei tiek pripisiu?
Aš reikalauju, kad pripistum.
Todėl gavau visą bufetą narkotikų.
Kol tavo karta nesugadino Holivudo, kiekvienas vakarėlis šitaip atrodė.
Kieti žmonės nežmoniškai apsinešdavo.
Todėl švenčiam senamadiškai, mažut.
Vis tai kartoji.
- Taip. - Metuk.
Ar žinai, kaip nebesivaldo Grifinas Milis?
Jis maukia konjaką su Deividu Franku.
Jis tuoj nusitašys su talentu.
- Žiūrėk. Rimtai? - Konjakas!
Nesu mačiusi nieko panašaus.
Tai šlykštu.
O aš šniaukščiau kokainą nuo Kevino Speisio unitazo.
Kas jam užėjo?
Nežinau. Jis tik smagiai leidžia laiką.
Nežinau, atrodo truputį negerai.
Žinau, kad sakau tai pats labai pripisęs,
bet Grifinas pasileido, o po kelių valandų turės kalbėti pristatyme.
Manau, kas nors turi pasakyt Kapitonui Bekelniui,
kad reikia tučtuojau pristabdyti.
Nes tai neatrodo profesionalu.
Aha.
Tai ne mano darbas.
- Blogai. - Taip. Tai tavo darbas.
- Gerai. Pasakysiu. - Ačiū, kad sutvarkysi.
Ei, pone Mili.
Gal reikėtų susivaldyti...
- Metju. - ...prieš svarbų pristatymą.
Gal jau reikia ramiau, ar ne?
Ramiau? Arba nekišk savo supistos nosies ne į savo reikalą.
- Va. Žmogau. - Taip. Ne. Aš...
- Darom kaip paukšteliai. - Ne. Pone, žiūrėkit.
Kai manęs laukia svarbi diena, užuot vartojęs stiprius narkotikus ar nusigėręs,
pavartoju mikrodozę grybukų.
Nebus pagirių. Poveikis silpnesnis.
Gal pabandykit?
Čia mikrodozė?
- Mikrodozė. Mikrobybiukas. - O Dieve.
- Nori vieno? - Ne, ačiū.
- Nagi. Nebūk šiknius. - Nereikia. Gerai.
- Nagi. Jie geri. - Jums viskas gerai.
- Jums gerai. - Še. Žiūrėk.
Paragauk.
- Blemba. Šūdas. - Nagi.
- Pasiimsiu visus likusius. - Kas per šūdas?
Jam viskas gerai.
Tau atrodo gerai?
Aš nemanau, kad gera mintis
beveik 70 m. vyrams grūstis narkotikus sušiktomis saujomis.
- Ne. Tai seksualu. - Aha.
Beveik 70 m. Aha.
Kas tau, blemba, negerai?
Kas negerai... Nieko.
Man staiga pasidarė labai karšta.
- Ne. Tau negerai. - Kodėl taip padarei?
- Nežinau. - Baisiai prakaituoju.
Atrodo... Gal grybukai...
- Jis apsivems. - Nevemsiu.
Grybukai ima veikt truputį stipriau,
nei tikėjausi. Man tereikia gryno oro.
Seniai jų nevartojau. Tiesiog apsinešiau, turbūt.
- O Dieve. - Ar vaikelis mato baisias haliucinacijas?
Branguti, mes visi apsinešę.
Tu tiesiog turi atsiduoti, mižniau.
Tu elgiesi labai keistai. Kažką slepi.
- Aš matau. - Nesielgiu keistai. Nieko neslepiu.
Va. Matau iš akių.
- Ką tu slepi? - Nieko aš neslepiu!
Išsivemk. Bus daug geriau.
- Tiesiog išsivemk. Pasiduok. - Gerai.
Tik ne ant šito kilimo. Jis smėlio spalvos.
Grifinas tiek pripiso todėl,
kad bandoma „Continental“ studiją parduot „Amazon“.
Pala. Blemba, juokauji?
Seni, kaip galėjai nepasakyt man?
- Seni. - Atsiprašau.
Atsiprašau.
Mano filmą pagaliau patvirtino, o jie parduoda supistą studiją.
- Nagi! - Jie neparduos studijos.
Žiūrėkit, viskas bus gerai,
nes rytoj „CinemaCon“ konvente parodysime geriausią pristatymą gyvenime.
Todėl nieko jums nesakiau.
Jei pristatymas praeis sklandžiai, jie negalės mūsų parduot.
- Nesuprantat? Negalės. - Ne.
Mūsų pristatymas nepraeis sklandžiai.
Generalinis direktorius nesveikai pripiso, biče!
Paklausyk manęs.
Pasakyk Grifinui, kad jis turi pamiegot kelias valandas.
- Padarysi tai dėl manęs? - Geriau nemyžk į batą, boseli.
O Dieve. Labai atsiprašau.
Nuskambėjo labai šiurkščiai, bet man kliuvo stipri mikrodozė.
- Aha, stipri mikrodozė. - Sutvarkyk tą mėšlą.
Gerai, pasakysiu jam, bet „Amazon“ reikalas
lieka šiame rate, aišku?
- Niekam nė žodžio. - Tik mes keturi ir Patė.
- Nesakyk Patei. - Nesakysiu.
Jai sekasi. Pagaliau atsistojo ant kojų.
Nenoriu parklupdyt jos su šita informacija, gerai?
- Susidorosim. Sutvarkysim bėdą. Gerai. - Susidorosim. Eik.
Sutvarkysim.
Gal sekt paskui jį? Sekim.
- Paskui mane. Nagi. - Varom.
- Gerai. Taip.
Bet, Metai. Metai.
- Turėsi pasirūpinti Grifinu. - Pasirūpinsiu.
Pasirūpinsiu.
Tikrai pasirūpinsi?
Man garantuotai pavyks. Viskas gerai.
- Pirmyn. - Pasirūpinsiu.
- Nieko nesutvarkysiu. - Viskas gerai.
- Nežinau, ką daryt. - Aš sutvarkysiu.
Pasakyk visiems, kad skambino iš apsaugos: vakarėlis baigtas, laikas namo.
Nori, kad užbaigčiau visą vakarėlį?
Biče, aš negaliu.
Visą gyvenimą šito norėjau.
Tai kiečiausias mano vakarėlis.
Kitas tavo variantas – liept Grifinui išeit,
bet to nepadarysi, nes esi bailys.
- Esu. Tu teisus. - Tau pavyks.
Dabar eik. Stipruolis. Stiprus.
Gerai.
Atsiprašau, žmonės.
Teks jus nuvilti, bet...
Tai Zoja Kravic.
Kaip kietai.
- Zoja! Atėjai! - Labas, Deivai. Sveikas.
- Labas. - Labas.
- Kaip laikais? - Puikiai!
Man sutriko paros ritmas. Neužmigau, tad nusprendžiau pažiūrėt, kaip laikotės.
Čia keistas vakarėlis su krūva biuro nuobodų?
Ne. Čia išties smagu.
- Paimsiu tau gėrimą. - Nereikia.
Ryte dalyvausiu pristatyme, negaliu gert.
- Man vandens. - Man jau per vėlu.
Švęsiu naktį, paskui iškart eisiu į pristatymą.
Gal išlošiu pinigų prie staliukų. „Apgaulės meistrų“ stiliumi.
Man reikia šokti.
- Zoja. Atėjai. Labas. - Labas, Metai.
- Kaip laikais? - Gerai.
- Laukiu pristatymo. - Džiaugiuos, kad užsukai.
Tau viskas gerai?
Taip. Tiesiog, žinai, linksminausi.
- Kaip matai, turime barą. - Taip.
Užkandžių, senovinį Holivudo bufetą,
jei norėtum atsipalaiduoti, supranti?
- Žinoma. - Gerai.
- Eisiu, užkąsiu. - Puiku.
Prasinešk per senovinį Holivudo bufetą.
- Gerai. Senovinis. Žinoma. - Supranti.
Kokį velnią čia darai?
Negaliu dabar užbaigt vakarėlio. Ką tik atėjo Zoja Kravic.
Ji atskrido iš Rumunijos, nori pasibūti.
Tik duok man 10–15 min. pabūt su ja.
Pabendraut, tada užbaigsiu vakarėlį, gerai?
Taip, 10–15 min. Nes nepamiršk, kad lėksim iš darbo.
- Žinau. - Labas.
Prasti popieriai, gal galėtum sutvarkyt?
Taip. Sutvarkysiu. Gerai.
- Ei, nori pašniaukšt? - Nereikia. Ačiū.
Tikrai? Nori susitikt su manim per saulėtekį? Galėtume...
Kukurūzų traškučiai.
Jis ką tik keistai elgės?
Dovanok.
- Turime planų saulei tekant. - Gerai.
- Nusprendei prisijungti. - Prisijungti?
Taip. Prisijungei prie šokoladinių saldainių.
Aha.
- Valgau šokoladą. - Gerai.
Tik nevalgyk per daug šokolado.
Atsiprašau? Valgysiu, kiek tik norėsiu, aišku?
- Taip. Aš neaiškinu, kiek tau valgyt. - O šūdas.
Tu persigalvojai.
Varom! Šėlsim iki pat pristatymo.
Apie ką tu kalbi?
Apie grybukus.
Kokius grybukus?
Grybukus šokoladiniuose saldainiuose.
Jie su grybais?
Todėl sakiau, kad čia senovinis Holivudo bufetas.
Vis tai kartojau.
Tai reiškia, kad maiste yra suknistų narkotikų?
Taip. Ką dar tai galėtų reikšti?
- Nė velnio nežinau, ką tai reiškia. - Tai reiškia tai.
Senovinį Holivudo... Žiūrėk, viskas gerai.
- Čia tik mikrodozė, girdi? - Ne mikrodozė.
Mikrodozė. Kiekviename po du aštuntadalius gramo.
Ką? Ne. Po du aštuntadalius uncijos.
Kas per šūdas yra du aštuntadaliai gramo? Nieks taip nesako.
O Dieve. Todėl taip apsinešiau.
Ar ką tik prarijau nežmonišką grybų dozę ar ne?
Kiekviename po septynis gramus.
Gerai. Atrodo daug, bet aš suvalgiau vieną
ir iš pradžių smarkiai suveikė, bet dabar gerai.
Jaučiuosi gerai. Tau viskas bus gerai.
- Aš suvalgiau tris. - Ką?
- Eina šikt! - Tris?
Blemba. O Dieve! Tiek grybų per daug.
- Ką tik prarijai 21 g grybų! - O Dieve.
- Atsiprašau. - O Dieve. Metai.
- Atsiprašau. - Blemba, kas tau negerai?
- Kodėl nepažymėjai? - Nes tai senovinis Holivudo bufetas...
Baik tai sakyt!
Zoja pas mus.
Ji ką tik netyčia suvalgė 21 g grybų.
Saldainiuose buvo po 7 g.
- Nevaidink, kad apsižioplinau. - Atsiprašau!
- Tu kaltas! - Dovanok.
- Ar jai viskas bus gerai? - Tai aišku.
Kodėl nebūtų... Man viskas bus gerai?
Nežinau. Gal pažeis smegenis.
Pažeis smegenis? Taip būna?
- Girdėjau, kad būna! - Nebūna.
- Ne. Aš girdėjau! - Nevaryk jos į paniką!
- Nevaryk! - Man panika.
- Atsiprašau. - Ką daryt?
- Išsivemt? Ne per vėlu? - Nežinau.
- Per vėlu. - Turėčiau vemt.
- Geriau vemsiu. - Nevemk.
Varyk!
- Nenoriu vemt. - Ne, nevemk.
- O Dieve. - Veskim ją į kambarį.
- Pakvėpuosi grynu oru. - Kambary.
Sėkmės, Zoja. Tau pavyks! Atsiduok bangai, mažut!
Kiek laiko paprastai jie veikia?
- Paprastai 6–8 val. - Kiek dabar valandų?
- Dabar 3.30 val. Šūdas. - Gerai. Ne, nieko.
- Ilgai būsiu apsinešęs. - Nieko tokio.
Dabar 3.30 val. ir aš išties neblogai jaučiuos.
Paveikslas šūdinas.
- Susikaupkit. - Gerai.
Eikim į tavo kambarį. Kur jis?
- Mano kambarys ten. - Eime.
- Anapus kazino. - Gerai.
- Kitame bokšte. - Puiku.
Labai toli. Šita vieta milžiniška.
Jėzau. Žmogau.
- Ne. - Jėzau. Žmogau.
Nieko. Stokis.
Kodėl pastatė tokį didelį viešbutį? Kaip kvaila.
Labai. Čia yra laisvas kambarys.
- Aha. - Čia. Eikš čionai.
- Nuvesim tave čia. - Man patinka tavo suknia.
- Labai graži. Čia. - Koks gražus prisiminimas.
- Ne. Su šituo baigėm. - Čionai.
- Gražu. Man patinka. - Puikus kambarys.
- Jis – tavo. - Turi bariuką, TV.
- Padėsiu čia. Jis mano. - Visas komplektas.
- Padėsiu jį čia. - Čia. Tobula.
- Atsisėsiu čia. - Šaunu.
- Man reikia šito. Ir... - Įsikūrei. Gerai. Tu saugi.
Klausyk, labai atsiprašau, kad taip tau padariau, girdi?
- Nieko. Man viskas bus gerai. - Taip.
- Aš labai pykstu... - Gerai.
- ...bet nepyksiu. - Gerai.
Atsiduosiu bangai.
- Puiku. - Nesipriešinsiu.
- Nesipriešink. - Nes negalima.
Jau esu bandžiusi grybų.
- Ne šitiek, bet niekis. - Niekas tiek nebandė.
- Tau viskas gerai. - Viskas bus gerai.
- Sali, man viskas bus gerai? - Viskas bus gerai.
- Gerai.
- Man viskas bus gerai. - Bus gerai.
- Viskas bus gerai. - Bus.
Viskas bus gerai.
Taip.
Jai nebus gerai.
- Supistas šūdas. Aš toks apsinešęs. - Nejaučiu suknisto veido.
Petra! Ateik.
Zoja Kravic nusnūs šiame kambaryje.
- Zoja Kravic? - Taip.
Jei ji išeitų, parašyk man, gerai? Tai tiek.
Gerai. O Dieve, gal galėčiau paprašyt asmenukės?
Ne. Neik į tą kambarį.
Tik parašyk man, girdi?
- Palikau ten telefoną. Šūdas. - Šūdas. Eik.
Niekas negali eit.
Ei, pasiimsiu telefoną.
- Grįžai! - Taip.
Eina sau, smarkiai praūžė!
Pirmą valandą maždaug... tada aš
buvau mažas vaikas valandų valandas pasiklydęs miške.
Negalėjau išeiti, bet tada supratau, kad miškas buvo mano viduje,
o tada – kad aš esu tas miškas.
Aš esu miškas, mes esam miškas ir man viskas gerai!
Jaučiuosi gerai.
Aš pasiruošusi į prezentaciją. Pirmyn.
Praėjo 30 sekundžių.
- Ką? - Taip.
- Ne! - Taip.
- Grįšiu po kelių valandų. - Dieve. Ne.
- Tau viskas gerai. - Nepalik manęs.
- Lik čia. - O Dieve.
- Viskas gerai. Išjausk. - Pizė!
- Blemba, ką tu darai, seni? - Nieko tokio.
- Čia dabar? - Jai viskas gerai.
- Jėzau Mar... - Ji nepražus.
- Laikykis. Tau viskas gerai. - Aha.
Nieko neįleisk, Petra.
Ką jūs, gaidžiai?
Ne, bet rimtai, kur Zoja Kravic?
Jai nervinė krizė, nes jis prapiso su grybukų matematika.
Kiekviename saldainyje yra po 7 g.
Dieve mano!
Pala, tai dėl to aš šitaip supistai apsinešusi?
Atsiprašau. Taip.
- Dieve mano, apsvaiginai mane! - Zoja suvalgė tris.
O Viešpatie. Kas tau negerai?
Nori, blemba, ją nudėt, ar ką?
- Apsiskaičiavau. - Žudikas!
Nebūčiau jų dėjęs, jei būčiau žinojęs.
- O Dieve! - O Dieve.
Gerai.
Geriau jau ji nesusipistų per sušiktą pristatymą rytoj.
- Jai bus gerai. - Ji – mūsų viltis!
- Tai matematiškai neįmanoma. - Ji atsigaus.
Grifinas suvalgė kokius 8–9.
O Dieve, tu suknista grėsmė, Remikai.
- Atsiprašau. - Noriu tave papjaut, blemba.
- Atsiprašau. - Gerai, aš rami.
- Gerai. - Kur Grifinas?
Jis dar kur nors vakarėlyje.
- O, jis vakarėly? - Taip.
- Mes uždarysim Grifiną... - Gerai.
...ir, blemba, išblaivysim, kad jis galėtų pasiruošt pristatymui.
Įkopęs į septintą dešimtį negali taip svaigintis.
- Ne. - Į devintą.
- Ką? - Grifinui 82 m.
- Eik tu pist! - Taip, jis man sakė.
Jo širdis nepaveš, ir tu būsi kaltas.
Nesakyk man to.
- Tapsi žudiku. - Jei šiąnakt jam sustotų širdis,
nežinosim, ar per mane. Gal būtų sutapimas.
Gal jo širdis tiesiog sustotų.
- Raskim jį. - Taip.
- Grifinai. Grifinai Mili. - Grifinai.
Ieškot Grifino Milio?
Taip. Kur jis? Žinai?
Eina sau, jis ką tik čia buvo.
Gerai, klausykit,
sušuko: „Velniop šitą šaršalą!“
Griebė saują kukurūzų traškučių su sūriu,
plikomis rankomis susikišo į burną
ir nekramtęs nurijo. Buvo baisiai šlykštu.
Bet pala. Klausykit.
Jums patiks.
Žodžiu, aš, tipo, žadėjau, tipo, pats pasiimt truputį.
Būčiau truputį suvalgęs, tipo... ketinau.
Ir tada maždaug pagalvojau „nea“.
Kur jis?
Išėjo pro lauko duris.
- Blemba, nežinau, kur nuėjo. - Ačiū. Fantastika.
- Pala. - Kas?
Užsakysiu daugiau kukurūzų traškučių.
- Jums ko nors reikia? - Ne! Kam rūpi?
- Aš pasidalinsiu su tavim. - Paliksiu truputį.
Ei! Metuk.
Nuėjau į vieną iš kambarių paskambint,
ten Zoja Kravic ropoja ant kilimo ir kalbasi su įsivaizduojamu kūdikiu.
- Kas darosi? - Gerai.
Ji ir Grifinas Milis galbūt netyčia suvalgė
per daug brybų... grybų.
- Ką? - Jie žiauriai apsinešę.
Kodėl neišvaikei vakarėlio, Metuk?
Nes beviltiškai noriu, kad žmonės laikytų mane kietu.
Šūdas! Per tas nesąmones per atvirai kalbu.
- Šūdas! - Tu visai ne kietas!
- Žinau! - Jis ne kietas.
- Kur Grifinas? - Žinai ką?
Jis dingo.
Dieve mano. Negi nesuprantat?
Jei žurnalistas ar bet kas iš „Continental“
pamatys Grifiną Milį pačiuožusį nuo grybų,
visi tik ir kalbės apie tai.
Jie juoksis iš mūsų.
Tapsim pajuokos objektu „CinemaCon“.
- Ir dar „Amazon“ nupirks... - Nesakyk.
Pate, tu vienintelis blaivus žmogus.
Prašau padėti jį rasti.
Gerai. Eik!
- Ačiū. - Puiku. Ačiū, Pate.
- Grifinai. - Grifinai.
Žiūrėkit.
- Sūris nuo traškučių. - Tai ne, blemba. Jėzau.
O šūdas, žiūrėk. Dar daugiau.
Eina šikt!
- Mes artėjam. - Gerai.
Ant kazino mygtuko.
- Mes jį rasim. - Tikėkimės, čia sūris.
Mes jį rasim.
Kaip čia šviesu.
Iš kur čia tiek žmonių? Kaip jų tiek daug 3.00 val.?
Jis gali būt grynai bet kur.
Dieve. Ši nelemta vieta milžiniška.
- Grifinai! - Ne.
Nenorim, kad žmonės žinotų, jog jis dingo. Tyliau.
Tai kaip jį rasim, blemba?
- Grifinai! - Nekeliam balso.
Išsisklaidom. Išsiskirstom. Aš eisiu čia.
Maja, einam kartu, brangioji.
Baltymai.
Atsiprašau.
- Grifinai. Kur tu? - Grifinai.
O šūdas! O Dieve.
Pilna prakeiktų žurnalistų. Mačiau ten Metą Belonį. Šūdas!
- Gerai, išsiskirkim. - Kokaino?
- Ne! Blemba. - Raskim jį.
- Greičiau rasim. - Protingai. Eik.
Gerai. Grifinai! Pone Mili?
- Pone, negalima. - Kaip sakei?
Negalite statyti omaro. Tik žetonus.
Kas, po velnių, pasidarė Las Vegasui?
Pone Mili? Labas.
Padėsim jums apsiprausti, gerai?
- Kodėl? - Nes...
Tavo tėvai žino, kad atėjai į kazino?
- Taip. Man dvidešimt... - Kvin Haket!
Metai Beloni. Labas.
- Labas. Kaip laikais? - Labas.
Mano mėgstamiausias pramogų verslo žurnalistas, kaip tu?
Mano mėgstamiausia kylanti vadovė.
Taip. Neturėtum miegot ar panašiai?
Na, jau beveik rytas.
Nemiegosiu, gal pasportuosiu, kad išlikčiau žvalus.
- Žinoma. - Pamiegosiu lėktuve.
Taip, tai išmintinga ir nuovoku.
Klausyk, pasimatysim rytoj
ir aš didžiulė tinklalaidės gerbėja.
Gerai. Ate.
- Sėkmės pristatyme. - Ačiū.
Ne.
Šūdas! Ne!
- Pasiruošęs? - Aha.
- Einam. Nagi. - Puiku. Įkelsi?
Pone Gė! Visur jūsų ieškojau.
Kaip laikotės, drauge?
- Kas tu? - O Dieve.
Salis Sapersteinas, viceprezidentas.
- Pastatykim jus. - Dieve.
- Nepažįstu tavęs. - Radai.
- Sveiki. - Sveika, Kvin.
- Sveiki, išdykėli. - Žinot jos vardą.
Nuvesim jį kur nors.
- Mano kojos prastai veikia. - Taip.
Teks išjudint raumenis, drauguži.
Nagi. Dieve aukštielninkas.
O Dieve.
- Dešinė. Taip, gerai. - Valgiau omarą.
Valgėt omarą?
- Vardu Stiuartas. - Miela. Dievinu Stiuartą.
- Tiesiog sodinam jį. - Va. Pamažu.
- Jėzau Marija. - Ar tu lėlė?
- Ne. - Radot jį! Eina šikt! O Dieve.
Jis visiškai apsinešęs.
Ne, jam viskas gerai. Žiūrėk.
Jei šiam seniui sustos širdis, nemeluosiu dėl tavęs farams.
Nereiks meluot! Nepadariau nieko nelegalaus!
- Per tave jis perdozavo! - Pats perdozavo!
- Gerai, ateik čia! - Pats perdozavo.
Negalim leist rytoj Grifinui kalbėt.
- Pažiūrėkit į žvaigždes. - Jis negali.
Turim sakyt, kad apsinuodijo maistu ar pasitempė kulkšnį.
- Bet ką, kad tik nešnekėtų. - Ne.
Jau paskelbėm, kad jis kalbės.
- Dieve. - Turim rodyt stiprybę.
Jei ta valdyba nuspręs,
kad nekontroliuojame studijos,
mums visiška pizda.
- Aišku? - Jis teisus.
Jis kalbės.
- Kur jis dingo? - Kas per velnias?
Nežinau... Kur jis? Jis dingo.
- Šūdas. - O Dieve.
- Ką matai? - Štai jis!
O Dieve.
- Turim paimt jį. Sekam paskui. - Lekiam.
Bėgu iš visų jėgų, po galais.
Traukitės!
- Traukitės. Suknistas šūdas. - Traukitės. Prašau. Dieve.
- Jėzau Marija! - Grifinai!
- Čionai. - Likit gondoloj!
Tuoj ateisim.
- O vaikyti. - Laikykitės, Grifinai, čia Salis.
- Labas. - Tik likit tame daikte.
O Dieve.
Aš valtelėje esu Tai viskas, ką jinai parašė
Pakutenki kiaušelius man tu Ir mano pimpalas pakils į kitą klasę
Dieve.
Atvykau.
Čia išlipsiu, pone gondoljere.
Ačiū.
Turėsiu atsilyginti jums kitą kartą.
Grifinai Mili. Aš radau tave.
Pate Li.
Kalių kalė.
O Dieve, negaliu patikėt, kad matau tave gyvai.
Minutėlę. Pala. Argi neišspyriau tavęs iš darbo?
Taip, atleidai.
Taip ir maniau.
Ei, vaike!
Paskolink telefoną dviem minutėms, duosiu šimtinę.
Šimtinę? Po velnių, taip.
Prašom. Ačiū.
Alio.
Čia Metas Bolonė?
- Belonis. - Taip ir sakiau.
Gerai, su kuo čia kalbu?
Anoniminiu šaltiniu.
Paslaptinga. Man patinka. Turit sultingą kąsnelį?
O taip.
Jumis dėtas, ateičiau priešais „Venetian“.
Atsiprašau, nesuprantu nė žodžio.
Pasakiau ateiti priešais „Venetian“.
Jei norit metų kąsnelio.
Tuoj ten būsiu.
LAUKITE TĘSINIO...
Išvertė Kristina Čeidaitė