"ZLATI GLOBUSI"
- Se mi boš zahvalil, če boste zmagali? - Nisem osebno nominiran, ne bom na odru.
Izvršni ne morejo biti nominirani. Film, ki sem ga odobril, je.
Čakaj, ne boš mogel govoriti?
- Ničesar ne boš dobil? - Ne.
Matty, kupu ljudi sem rekla, da boš dobil zlati globus.
Leventhalova iz Syosseta prideta gledat.
Povej jima, da se mi bo režiserka Zoë Kravitz,
če bo dobila globus za muzikal ali komedijo,
v govoru zahvalila pred milijoni ljudi. Vsi bodo slišali moje ime.
Če je film njen, zakaj si mi rekel, da je nominiran tvoj?
Ker v bistvu je. Del filmske ekipe sem.
Brez mene ga ne bi bilo. Ampak nihče še ne ve, da sem imel kaj zraven.
Dokler se mi Zoë Kravitz v govoru ne zahvali.
Naj le gleda, da se ti bo. Ogromno stvarem si se odrekel.
- Brez žene in otrok si. - Mama, sam sem tako hotel.
Samo steci na oder z njimi in mi pomahaj, prav?
- Nehati moram. Rad te imam. Adijo. - Adijo, srček.
Živjo, Matt.
- Živjo. - Živjo, Matt.
Zdravo.
- Charli, poglej me. - Charli, super si.
Charli D'Amelio, obrni se sem.
- Oprosti, v kadru si. - Drek.
Zdravo! Smo na podelitvi zlatih globusov. Poglejte, kdo je za mano. Zoë Kravitz.
- Krasna je. - Sem z Zoë Kravitz.
- Zoë, kako razburljivo! - Zdravo.
Kako se počutiš ob nominaciji za najboljšo komedijo ali muzikal?
Navdušena sem, da so Globusi opazili naš film Odprto.
Hkrati pa je čudno tekmovati z drugimi umetniki.
Po mojem ni samo enega zmagovalca. Ker… Vsakič, ko kdo
v tej industriji lahko posname kaj, kar je zanj pomembno, je to zmaga.
Zagotovo.
Veseli smo te. Koga pa se boš tu razveselila ti?
- Matty! - Patty! Živjo.
- Matty, dogaja se. - Vem. Noro.
- Kul. - Ne, res se dogaja.
- Vem. - Globuse sem vedno oboževala.
Zlasti ko sem se ga nacejala… Ampak nominacija…
- Ja. - To je nekaj čisto drugega.
- Če boš zmagala ti, bomo vsi. - Ja.
Že, ampak jaz kot producentka lahko dejansko zmagam.
- Ja. - Ja. Lahko stopim na oder,
domov odnesem kipec in v Hollywoodu postanem nesmrtna.
- Moja zapuščina bo večna. - Ja, to bo res kul.
Kdo so vsi ti ljudje? Nobenega ne poznam.
Vplivneži. Večina sploh ne bo šla v dvorano.
Za TikTok se bodo posneli na rdeči preprogi in odšli.
Zaboga.
Kaj se dogaja s tem mestom?
Včasih je rdeča preproga na Globusih nekaj pomenila.
Že, ampak če bo mularija na telefonu pozorna manj kot petnajst sekund,
bomo končali tako kot vrednote DEI.
- To pa ne bi bilo dobro. - O! Globažuramo!
Globažuramo, ja!
Kako si? Lepo te je videti.
- Čudovita si. Cmok. - Sebe poglej!
- Pri mizi 172 sem. Pa vidva? - Štiri.
- Štiri? - Ja.
168 miz stran od vaju sem? Ojej, s televizijci?
- Ja. Oprosti. - Revček.
Stallona vidim. Govoriti moram z njim. Nočem, ampak še ima mojega konja.
- Sly, kje je moj Buttercup? - Matervola!
Adam Scott, jebenti!
Sal? Matervola. Kako si?
- Celo večnost se nisva videla. - Vem.
- Živjo, Matt. - Živjo, stari.
Ko sem pred dvajsetimi leti prišel sem, sem pol leta spal na Salovem kavču.
- Nisem vedel. - Ja! Nogavice so mu smrdele kot sekret.
- Res je. - Zdaj mu pa tič.
Drži.
- Pri kateri mizi si? - Tri.
- Pri tretji? - Ja.
- Matt Remick. - Mitch! Zdravo.
- Zoë je veselilo delo s Continentalom. - Nas pa z njo.
- Uživala je. - Ja. Fino.
- Bomo skupaj posneli tudi Črno krilo? - Reci ji, naj že podpiše.
- Potem pa ne zajebavaj pri odstotkih. - Saj ne. Zaslužila bo tako, kot še ni.
Zoë kot vampirska morilka
v črnem kombinezonu s požegnanim rdečim glockom? Uspeh zagotovljen.
Ne bodi tak judež.
Oba sva Juda. Ne maram šal na naš račun.
- Judapidu. - Ne…
Ne, resno, podpišimo že. Okleva. Samo malo več ponudi, pa bo.
- Sedite, prosim. - Ne. Vzemi ali pusti.
- Vem, da blefiraš. Imam prav? - Sporoči.
- Ej, glej ga! - Hvala. Ne bom se branil.
Hvala. Zelo sem počaščena.
Ni oskar, ampak je vseeno kul.
Ko smo predstavljali Oglušujočo tišino,
so agenti rekli, da nihče noče serije s samo eno sezono.
Pa imamo zlate globuse, oni pa so na cesti.
Zahvaljujem se izjemni zasedbi in ekipi.
In seveda človeku, brez katerega tega ne bi mogla narediti.
Moji opori, partnerju, ki mi je stal ob strani,
ljubezni mojega življenja, Tedu Sarandosu.
Hvala. Rada te imam.
Ted, najboljši vodja studia si.
Ja, sva poročena, ampak v odprti zvezi.
Ampak samo s Tedom. Recimo le, da se je zazihral.
Pustimo neokusne šale o mojem šefu.
Ted, tebi in vsem pri Netflixu se zahvaljujem,
da ste nam dovolili posneti tako pomembno nadaljevanko.
Zaploskajmo jim. Res je pomembna nadaljevanka.
In vsi tu opravljajo zelo pomembno delo.
Navdušuje me in zato sem na trnih. Zelo napeti časi so.
Upam, da bomo lahko nadaljevali. Za vas ne vem,
ampak dozdeva se mi, da res moram v kino.
Da bo šlo vse v maloro, če ne bom kupil vstopnice.
Vsak napovednik je kot platforma za množično financiranje.
Zlasti dragih filmov, kot je Avatar.
To je množično financiranje vsega Hollywooda.
Če Avatarju ne uspe, ne bo nihče od nas več delal.
Briga me, če nam ni všeč. Tristo milijonov je stal. Potrebujejo nas.
Kupite vstopnico. Ne za Avatar 3, ampak ker imate radi filme!
Se vidimo po premoru.
Super je bilo. Duhovit je.
Počaščen sem, da sedim z vami. In, Zoë, tole…
Zelo zasluženo je.
- Ja. - Ja, fino je.
Je pa čudno presojati umetnost. Vse skupaj je butasto.
- Ja, drži. Ja. - Kakšna misel!
Samo uživati poskušam. Se prepustiti trenutku.
Ampak za nocoj imam dober občutek.
Solato imaš? Zadaj ne dobimo nič. Noro je.
- Sal! Stari, uspelo nam je, Joe! - Ja, Joe! Cmok. O bog.
- Kruton bom. - Naredimo gasilsko?
O ja! Pridi.
Patty, legenda, pridi sem.
- Pridi sem, šefinja. - Bom, ZoZo.
- To je šefinja. - Dobro.
- Matt… - Ja. Kam naj se postavim?
Tja. Da ne boš preblizu.
- Ker… Ja. Hvala. - Slikam naj. Ja.
Očitno. Seveda.
- Prav. Stopite skupaj. - Hvala.
- Ena, dve, tri… Ekipa Odprto! - Ekipa Odprto!
- Ja. - Matt, še eno pokončno.
- Boljša je za družbena omrežja. - Ja.
- To! - Ekipa Odprto!
- Super sta. - Takole.
- Poglejmo. - Sijajna je.
Hvala.
Resno?
Živjo, mami.
Je JLaw tam? Ker bi mogoče lahko…
Jennifer Lawrence je tu in ne bom ji rekel, naj se postriže.
Ajde. Rad te imam. Adijo.
- Ej, Matt. Si v redu? - Ja, super.
Si prepričan?
- Se mi le zdi, da me Zoë Kravitz ne mara? - Vedela sem. Odrasti že.
Weitz pravi, da te ima dovolj rada za Črno krilo.
Ja. No… Mogoče si samo domišljam.
Ampak zdi se, da me nima za del filmske ekipe.
Skrbi me, da se mi v govoru ne bo zahvalila.
- Ampak mogoče tudi to ni pomembno. - Pa je. Najbolj.
- Najbolj? - To je pri delu izvršnega najbolj zoprno.
- Niti v špici nisi omenjen. - Točno tako.
In brez zahvale v bistvu ne obstajaš.
- Točno tako. - O bog.
Kadar se mi niso zahvalili, sem se cmerila vso pot domov.
Ampak zdaj sem nominiranka.
Ena od prednosti, ko dobiš nogo.
Se mi boš ti zahvalila, če boste nocoj zmagali?
Jaz bi se seveda ti. Ampak strinjali smo se, da bo govorila Zoë.
Jo boš prosila, da se mi zahvali?
Hja… Ne šališ se.
Ne. Jaz ji bom rekel, prav?
- Ne! - Zakaj ne?
Igralcev nikoli ne prosiš za zahvalo. Bedno je.
Ni bolj bedno, če si za nekaj ne upaš reči?
Ne. Razen če nočeš, da ve, kako zelo lačen si tega.
Nisem. Samo zahvalo potrebujem.
Kaj če je to moja edina priložnost, da se mi kdo zahvali na Globusih?
Matty, rada te imam, ampak moram iti bruhat.
- Kaj? Si v redu? - Ja, super. Samo…
Kadar se približam uresničitvi sanj…
Kozlam.
Pozdravite Erim Moriarty in Antonyja Starra iz nanizanke The Boys.
- Kako si? - Super.
Juhu, lahko bomo gledali, kako se slinijo Sarandosu.
Ja. Ti vsaj nisi za mizo z nizozemskimi inceli,
ki so posneli neko neznano grozljivko. Sedim ob Joopu, ki noče govoriti z mano.
Kreten. Moj večer je torej še veliko hujši, mater.
Zakaj buljiš vame?
Stari, je to zdaj res v trendu?
- Kaj pa? - No, ogrinjalo imaš na sebi.
No, je. O ja.
Seveda. Uraden dogodek je. In to je uradno ogrinjalo.
V redu. Resno, g. Homelander? Ker…
Resno. Od nekdaj sem mahnjen na ogrinjala.
Ne bom jih nehal nositi. Pri nas so običajna.
Zaboga, z Nove Zelandije si, ne iz Transilvanije.
V redu. Pomiri se.
Najboljši stranski igralec v miniseriji ali televizijskem filmu je…
Ne me…
- Nadjunak igre. Adam Scott! - Adam Scott!
To si ti.
Kaj?
- O bog. - Pojdi na oder!
Pred dvajsetimi leti je spal na mojem kavču. Leta 2000.
O bog, to je… Tega nisem pričakoval.
Nisem pripravil govora,
zato se bom samo zahvalil svojima soigralcema Ethanu in Giancarlu.
Pa seveda režiserju Stevenu Soderberghu.
Mojim agentom. Ženi in otrokom.
Vsem pri Netflixu. Vsem ljudem… Tedu Sarandosu.
Ted, rad te imam.
Veste, na poti sem sem naletel na dolgoletnega prijatelja.
Modela, pri katerem sem spal na kavču, ko sem prišel sem.
Zato bi se moral zahvaliti tudi Salu Sapersteinu.
Vstani, stari.
- Model, poglej, kje sva. - Hvala.
- Kaj počneš? - Ne vem.
- Sal Saperstein! - Hvala.
Kaj je bilo to?
Čestitam.
Mislim, da se tako kot večina Američanov sprašujem,
- "Kdo, hudiča, je Sal Saperstein?" - Jaz!
V redu. Najbolj navdušen grelec sedežev na podelitvi globusov.
Zaploskajmo mu. Takoj se vrnemo.
Hvala.
Sal! To je bilo za umret smešno!
- Stari, noro. - Kaj je bilo to?
Meša se mi. Tako kot mojemu telefonu.
- Oj, oj, oj. Mem sem, Matt. - O bog. Zelo slaven si.
- Čestitam. Noro. - Mem sem!
Počutim se kot na kokainu. Potegnit grem črtico. Tako lepo se še nisem imel.
- Rad vaju imam. - Zelo te imam rada.
- Divje. - Zabavno.
Noro je bilo.
Zoë, kako sploh začneš pisati te zahvalne govore?
- Kako se odločiš, komu se boš zahvalila? - O tem nisem razmišljala.
- Ne verjamem, da bomo zmagali, zato… - Ne, dobre možnosti imaš.
Dvomim. Ampak tudi nominacija je čast.
Ja. Ampak kaj boš rekla? Kaj duhovitega?
Se prisrčno zahvalila vsem, ki so pomagali uresničiti film?
Ne vem, ker ne bomo zmagali.
Ampak če bi zmagala, pa ne bom…
Zahvalila bi se tujim dopisnikom, drugim nominirancem in ekipi Odprto.
- Ja. Ekipi Odprto. - Zelo pametno, Zoë. Ostani mirna.
- Ne teatralna kot Benigni. - Ne?
Že, ampak za ta film je trdo delalo veliko ljudi. Nočeš jih prezreti.
- Slya Stallona še ne poznaš, ne? - Ne!
- Moraš se slikati z njim. - Pripovedovala si mi o njem.
Legenda me bo predstavila drugi legendi.
- In globus dobi… - Hvala. Hvala.
Quinta Brunson za Hotene posledice!
- Ej. - Živjo.
- Čestitam. - Hvala.
Fino, da si se tako zahvalil Salu.
Ja, spontano je bilo.
Hecno. Nekateri čakajo vse življenje,
da se jim na Globusih kdo zahvali.
Ja. Ne verjamem, da sploh kdo posluša to nakladanje.
- Itak. Komu mar. - Ja.
O bog! V redu. Najlepša hvala za to.
Hvala Združenju tujih dopisnikov Hollywooda.
Zelo sem bila počaščena, da me je režiral Alexander Payne.
Zahvaliti se moram tudi Donni Langley in vsem drugim pri Universalu.
Sijajnim producentom, igralski zasedbi in filmski ekipi.
In veste, kaj? Poslušajte, ne poznam ga, ampak zdi se simpatičen.
Če ga ima rad Adam Scott, ne more biti slab.
Sal Saperstein, zahvaljujem se tudi tebi!
Tam je. Hvala, Sal!
O ja. To sem jaz. To! Tukaj sem.
O bog! Sal Saperstein?
Kaj?
Zdaj pa, ljubitelji tuje nesreče,
to je del večera, ki ste ga čakali. Prisluhnimo, od koga smo se poslovili.
Ploskajte šele na koncu. Tako bi želeli.
V SPOMIN
- Nate se je sklicevala. Noro. - Ja.
- Hvala. Ej. - Ej, Gabby.
- Kako si? - Dobro.
Divji večer za publiciste, ampak sem v redu.
- Nagrado bi lahko dobila naša punca. - Ja.
- Dober občutek imam. - Držimo pesti.
Ej, sta šli z Zoë čez njen zahvalni govor?
- Seveda. Ja. - Ja.
Zjutraj mi ga je poslala. Na teleprompterju je.
Ja. Se mogoče spomniš,
- komu se bo zahvalila? - Ja.
V redu, kar vprašal bom.
Sem med tistimi, ki se jim bo zahvalila, če bo zmagala?
Ne spomnim se, ker je govor zelo dolg.
Je v njem moje ime? Samo povej. Je?
V naloženem osnutku ne. Glej podelitev in uživaj.
Posebne zahvale Tedu Sarandosu z Netflixa.
Itak. Ted Sarandos. Klinc ga gleda.
Najlepša hvala.
In zahvala Salu Sapersteinu je tudi…
Kot čohanje Budovega kipca za srečo je.
Čeprav po zmagi to nima smisla.
Ampak v tem poslu itak nič nima smisla.
Zato… Hvala, Sal Saperstein!
Kaj se dogaja?
Hvala, Jean Smart. Hvala, Jean Smart.
To sem jaz. Tukaj.
V redu, no.
- Ej, stari, kako si? - Gre.
Zoë Kravitz se boji, da je v zahvalnem govoru nekoga pozabila.
Preveriva, ali je omenjen, če bo zmagala.
Vsi govori so že naloženi. Ne morem jih spreminjati.
Lahko bi ga. Samo vtipkaj ga.
Dovoljenje Zoë ali njene publicistke potrebujem. Taka so pravila.
Že, ampak nobena nima časa, zato sta me prosili, da to uredim.
Ja, prav. In kdo si ti?
- Delam za… - Sedi.
Za Continental. Studio, ki je posnel Zoëjin film. Ime je Matt Remick.
Vodja Continentala je in Zoë… Skrbi jo, da ga je pozabila omeniti.
To bi jo čisto pobilo.
- Kaj počneš tu? - Kaj tu počneš ti?
Pravkar si bila pri mizi.
Ja. Nominiranka sem. Besedilo sem hotela preveriti.
Ste ga prosili, da spremeni vaš zahvalni govor?
Oprosti, Matt… Kaj?
Ti si Matt? Hotel je, da v vaš govor vstavim njegovo ime.
- No… - Kaj se dogaja?
- Hecal sem se. - Pa se ni.
Lahko uti… Na hitro ti bom razložil.
Ja, prosim.
Zelo preprosto je. Samo…
Nisem hotel, da me pozabiš omeniti.
In si mislil, da bom pridno brala s teleprompterja?
Tako sem upal.
Na ta film sem zelo ponosen.
Nisem scenarist ali režiser in moj prispevek
bo znan le, če se mi boš zahvalila v govoru.
Mislil sem, da se ti gladko jebe.
Da ti dol maha za to nagrado.
V redu. Da se razumeva. Ta nagrada mi ogromno pomeni, mater.
Ponavljaš, kako butasta je.
Pretvarjam se! Bogata in slavna sem že.
Preostanejo mi samo še nagrade.
Fino! Potem razumeš, kako pomembno je to. Zakaj hočem zahvalo.
Ja. Ampak nisi del mojega načrta. In ne bodo me preglasili z glasbo.
- To je neprijetno. - Saj sploh ne misliš, da boš zmagala.
Bom zmagala.
Šla sem na vse zajtrke in kosila s klinci iz Združenja tujih dopisnikov Hollywooda.
Potrudila sem se in bom zmagala.
Tri besede so. "Hvala, Matt Remick." Samo to bi rad od tebe.
Ne razumeš. Neštetokrat sem vadila pred ogledalom.
Vse bo ostalo enako. Brezhibno je.
Začnem osuplo, nadaljujem ponižno,
nato sem ganjena do solz.
Na koncu se zberem, se zahvalim ekipi Odprto, in to je to.
Tega filma ne bi bilo brez mene. Jaz sem ga odobril.
Midva sva ekipa Odprto, veš?
- Menda ne misliš resno. - Pa mislim!
O bog, kako žalostno.
Stari, utihni!
Christopherju Nolanu poskušam pokazati, kako vsestranski sem,
- pa slišim samo tvoje tarnanje. - Oprosti, Ramy. Nocoj zažigaš.
Zoë, nisem vpil nate, ampak na to rit.
Rad te imam. In film. Sijajen je. Ne le zaradi raznolikosti.
- Zmagala boš. - Srček si. Ne bomo zmagali, si pa srček.
Zoë, prosim. Moja mama gleda.
Vaditi moram.
O ne. Ne, ne, ne.
O bog, ne. Pizda!
O ne. Ne, ne, ne.
Matt!
Ja, vidim ga. Takoj mu bom povedal.
- Oj, kaj je? - Zoë noče snemati Črnega krila s tabo.
Resno? Zdaj ti je to rekla?
Ja. Menda si hotel vstaviti svoje ime v njen zahvalni govor.
Se ti je odpeljalo? Besna je.
Pozabi na zahvalo. Nikoli več ne bo delala s tabo, judež.
- Zdaj ni čas za te šale. - Ne šalim se.
Moramo posneti Črno krilo.
- Ja, razumem. - Zgladi zadevo.
- Jaz? Kaj, klinca, pa… - Dobila bo delež od prihodka.
- Res? - Ja.
Zdaj pa govoriš kot razumen Jud.
Ko me mladi scenaristi prosijo za nasvet za uspeh v razvedrilni industriji,
jim povem troje. Prvič, krajše je boljše.
Drugič, hitrejše je boljše. Tretjič, ne dovolite si svetovati.
NAGRADA ZA ŽIVLJENJSKO DELO
V enem govoru bi se težko vsem zahvalil, zato se bom omejil na enega človeka.
Hvala, Sal Saperstein.
To!
- Ja! Ta tip. - Sap je car.
To je on.
- To sem jaz. To sem jaz. - O bog. O bog.
Ja!
- Rad te imam, Aaron Sorkin. - Ja!
- Sap je car. - Ja!
Sal Saperstein!
- Oj, Ted. - Oj, Matt.
Kako zvezde pripraviš, da se ti zahvalijo v govoru?
Vsak dan prideš na snemanje, jim pošiljaš košare s sadjem?
Ne, v pogodbi je. Prisilim jih. Morajo se mi zahvaliti.
- Res? - Ja.
Ja. Česa tako pomembnega ne prepuščam naključju.
Ja. Genialno, stari.
- To moram delati tudi jaz. - Ja.
Zakaj bi se nam sicer zahvalili? Birokrati smo, oni pa umetniki.
Ja, no. Ja…
- Umetnik sem, zato… - Za crknit.
Ne, res. Reči hočem… Ted, oba sva umetnika.
- Jaz nisem jebeni umetnik. - Jaz pa, jebela.
Tudi če si tako nor, da to verjameš, tega ne izreci pred pravimi umetniki.
Na vrsti je tvoja kategorija.
Sranje.
Kakšen bukselj.
Veste, najhujši del sezone nagrad je stalno prosjačenje za pozornost.
Ni tako, Basha? Ne marava prosjačiti.
Varuška je zadnji hip odpovedala. Basha ne mara biti sam.
Ampak prisegam, kakca v zeleni sobi ni pustil on.
Dama Judi Dench ga je. Ampak sem ga pobral, Judi.
Rad te imam.
Nagrado za najboljši film – muzikal ali komedija – bo izročil
nekdo, ki je ni dobil za nič od tega. Zaploskajmo Zacku Snyderju.
Hvala.
Če se komu od vas zdi, da je podelitev prehitra
in prekratka, brez skrbi. Na voljo bo šesturna različica
v črno-beli tehniki in formatu 4 : 3, zmontirana v Snyderjevem slogu.
Digitalna in blu-ray. Za 29,99 dolarja.
Ne bo vam žal.
Nič, preidimo k stvari.
Nominiranci za najboljši film – muzikal ali komedija so:
Tudi psi so ljudje…
Hotene posledice,
Pronicljivo, Odprto…
Ja.
In Dnevne lilije.
Zlati globus dobi…
Sal Saperstein. Ne! Odprto!
- Odprto! Odprto! Ja! - O bog. O bog!
Ja! Uspelo nam je! Ja!
- Patty! Čestitam. Zmagala si. - O bog.
Dobila sem nagrado. Uspelo nam je.
Uspelo mi je. Dogaja se.
- Noro. Noro. - Hvala.
O bog.
Tega nisem pričakovala. Vem, da ljudje to govorijo,
ampak resnično nisem.
Ne morem verjeti, da so me sploh omenili
ob vizionarjih, kot je Alexander Payne
z mojstrsko pripovedjo v Dnevnih lilijah
ali Jonathan Levine s svojim duhovitim in ganljivim Tudi psi so ljudje.
Butasto je, da nas tako spreminjajo v tekmece…
Ja.
Zato to nagrado sprejemam v imenu vseh nas.
In… Oprostite.
Zelo sem hvaležna, da se s tem lahko preživljam.
Ustvarjanje umetnosti in čustveno pripovedovanje zgodb je privilegij.
Ne jemljem ga zlahka.
Zahvaljujem se Združenju tujih dopisnikov Hollywooda, čudovitim igralcem in ekipi.
In Salu Sapersteinu, ki je zares sodeloval pri mojem filmu.
Pa moji zanesljivi producentki, mentorici in bestici Patty Leigh.
O, Zo.
Rada te imam.
Rada bi se zahvalila še nekomu.
- Počakajte še z glasbo. - O bog.
V moj film je verjel od prvega dne.
Brez njega ga ne bi posneli.
Zato bi se ob tej priložnosti
rada zahvalila…
Mattu Remicku.
V redu. Ja, Zoë je tukaj.
Kakšen je bil govor?
Res nisem mislila, da bom zmagala. Kar nekaj sem blebetala.
- Ne vem, kaj. - Ljudje so bili uročeni.
- Res? - Ja. Bilo je pristno,
prisrčno in privlačno.
- Hvala. Rada te imam. - Ej.
- Ni izrekla tvojega imena. - Vem.
Pa smo imeli celo podnapise za oglušelega Alana Freedlanda. Nič! Kaj je bilo?
Mami, ne vem, kaj naj ti rečem. Žal mi je. Zelo zapleteno je.
Bova pozneje o tem, prav? Nehati moram.
- Pokliči me nazaj. - Rad te imam. Adijo.
- Kaj dogaja, pesjan? - Zmagali smo!
- Uspelo nam je! Cmok! - Uspelo nam je!
In veš, kaj so zapisali v Anklerju?
Največji nagrajenec je pomočnik producenta pri Continentalu, Sal Saperstein.
Mater.
Ker si Adamu Scottu pustil spati na posranem kavču.
- Uradno si osvojil Hollywood. - Obožujem te.
- Sap! Model, noro, kaj sva naredila! - Ne. Model!
- Ja! - Uspelo nama je, mater!
Ej. Jimmy Kimmel je najel Penthouse.
Tam bo najboljši žur po žuru. Bi šel?
- Kimmla obožujem! Itak! - Ja!
- Jutri me ne bo v službo. - Prav.
- Sal Saperstein! - Ja!
Živjo.
- Bravo. - Hvala. Najlepša hvala.
Matt, čakaj! Kam greš?
To je moj avto. Domov grem. Naporen večer je bil.
- Si mu povedala? - Hotela sem mu.
- Kaj pa? - Podpisala bo.
Film imamo. Ekipa Črno krilo!
- Ekipa Črno krilo, mater! - Res?
- Ja! - O bog, ekipa Črno krilo! To!
Hvala, hvala, hvala.
- Dober šabat. - O ja. Enako.
- Iskrena hvala. - Ja.
Posnela boš nov super film. In čez nekaj let
- boš dobila še enega. - Dvomim, ampak…
- Se slišiva. - Ej. Oglasila se je glasba,
ampak ali si slišal, da sem se ti zahvalila?
Sem. Videl sem. Neslišno si izgovorila moje ime. Hvala.
- Zelo mi je žal, da sem tako ponorel. - Ne, v redu je.
Ampak sem resno mislila. Hvala, ker si odobril Odprto.
No, od začetka sem verjel vate.
In navsezadnje si ti umetnica, jaz pa samo birokrat.
- Želim ti lep večer. - Ja. Se slišiva.
- Živjo! - Zoë! Ej, ljubica!
O, Matt. Nekoč ga boš dobil, veš.
- Samo prej te morajo odpustiti. - Mogoče bo to prej, kot misliš.
Čestitam, Patty. Res si si ga zaslužila, prav?
- Hvala. - Privoščim ti. Ja. Hvala.
- Hvala, Matt Remick! - Hvala, Patty Leigh!
- Ekipa Odprto! To! Ekipa Odprto! - Ekipa Odprto.
Ja! Ja!
Pizda!
- Je vaš film izgubil? - Ne, zmagal.
Odpeljite me domov.
Seveda.
Prevedla: Polona Mertelj