"ZELTA GLOBUSA BALVA"
Ja uzvarēsi, pateiksies man?
Nē, redzi, es pats neesmu nominēts, nebūs jāiet uz skatuves.
Studijas vadītāji nevar tikt nominēti.
Nominēta manis atbalstītā filma.
Paga, tev nebūs jāsaka runa?
- Nedabūsi trofeju? - Nē.
Metij, es te veselam baram pateicu, ka tu dabūsi Zelta globusu.
Leventāli atbrauca no Saiosetas, lai skatītos kopā ar mani.
Nu, pasaki Leventāliem: ja Zojas Kravicas režisēto filmu
atzīs par labāko mūziklu vai komēdiju, kā būtu jābūt,
viņa savā runā man pateiksies miljoniem cilvēku priekšā.
Visi dzirdēs viņu nosaucam manu vārdu.
Metjū, ja tā ir Zojas filma,
kāpēc tu man teici, ka nominēta tava filma?
Nē, redzi, būtībā es uzņēmu filmu. Esmu filmas veidotāju komandā.
Bez manis tas nebūtu noticis. Bet neviens nezinās, ka tai kāds sakars ar mani,
līdz Zoja Kravica man pateiksies savā runā.
Nu, lai nu pasakās gan, zinot, ko tu esi šim darbam upurējis.
- Nav sievas, nav bērnu. - Mana izvēle, mamm.
Uzskrien uz skatuves kopā ar pārējiem. Pamāj savai mammai, a?
- Labi, man jābeidz. Es tevi mīlu. Atā! - Atā, sirsniņ.
ZELTA GLOBUSS
Sveiks, Met.
- Sveiks. - Sveiks, Met.
Sveika, kā iet?
Čārlij, lūdzu, skaties šurp.
Čārlij, tu labi izskaties.
Čārlija D'Amilio, šurp. Paskaties šurp.
- Atvainojiet, esat manā kadrā. - Nu velns.
Sveiki! Esam Zelta globusa ceremonijā. Un skat, kas aiz manis. Zoja Kravica.
- Un viņa tik labi izskatās. - Esmu kopā ar Zoju Kravicu.
- Zoja, tik aizraujoši! - Sveika. Kā iet?
Kāda sajūta būt nominētai par labāko komēdiju vai mūziklu?
Esmu sajūsmā, ka Zelta globuss novērtējis mūsu filmu Atvērts.
Tajā pašā laikā ir dīvaina sajūta sacensties ar citiem māksliniekiem, zināt?
It kā varētu būt uzvarētājs. Jo es domāju: kad kāds jebkurā brīdī
šajā industrijā izdara kaut ko, kas viņam rūp,
ziniet, tā ir īstā uzvara. Tāpēc…
Protams, tā ir uzvara.
Brīnišķīgi tevi satikt. Esam Globusa ceremonijā. Ko gribat satikt?
- Metij! - Petij! Sveika!
- Metij, tas notiek. - Jā. Vai nav aizraujoši?
- Tik forši. - Nē, tiešām notiek.
- Jā, ļoti aizraujoši. Jā. - Man vienmēr paticis Globuss…
Zini, īpaši tad, kad plītēju. Bet būt te kā nominantei…
- Jā. - …ir pilnīgi cits līmenis.
- Uzvari tu - uzvaram mēs visi, zini? - Jā.
Nu jā, bet es kā producente tiešām varu uzvarēt.
- Jā. - Jā, varu uziet uz skatuves,
aiznest mājās balvu un kļūt par nemirstīgu Holivudas zvaigzni.
Un mans mantojums būtu saglabāts uz mūžu mūžiem.
Jā. Tas būs ļoti forši.
Kas ir visi šie ļaudis? Es nevienu nepazīstu.
Influenceri. Vairums pat neiet iekšā.
Safilmē uz sarkanā paklāja video tiktokam un aiziet.
Jēziņ.
Kas, ellē, ar šo pilsētu notiek?
Atceros laikus, kad Zelta globusa sarkanais paklājs ko nozīmēja.
Jā, bet, ja nepiesaisti to telefonembriju uzmanību ilgāk par 15 sekundēm,
to visu piemeklēs Vienlīdzības nodaļu liktenis.
- Būtu žēl. - Sveiki!
Mēs globusojam.
Mēs globusojam, ei!
Kā iet? Prieks tevi redzēt, vecīt.
- Tu tik skaista. - Paskat. Tu!
- Esmu pie 172. galdiņa. Jūs? - Pie ceturtā.
- Pie ceturtā? - Jā.
Kāpēc esmu 168 galdiņus no jums? Ak dievs, vai esmu ar TV ļaudīm?
- Man žēl. - Nabadziņš.
- Petij! - Tas ir Stallone. Sveiks!
Man ar viņu jāparunā. Negribu, bet pie viņa ir mana ķēve.
- Slaj, kur mana Gundega? - Sasodīts! Skaties.
Vella Adam Skot!
Sal? Vāks, vecīt. Kā tev iet?
- Velns, tik ilgi neredzēts! - Tā ir.
- Ei, sveiks, Met. - Sveiks, čomiņ.
Klau, kad es te pirms 20 gadiem ierados,
es kādus sešus mēnešus gulēju uz Sala dīvāna.
- Nezināju. - Jā!
Tā sūda čaļa zeķes smirdēja kā pārvietojamā tualete.
- Taisnība. Tīrākā taisnība. - Nu tā smird viņa daikts.
- Kurš tev galdiņš? - Trešais.
- Trešais? - Jā.
- Met Remik. - Mič! Prieks satikt.
- Zojai patika uzņemt filmu Continental. - Mums bija prieks par viņu.
- Bija superīgi. - Jā. Tas labi.
- Varbūt tu… - Vai varam taisīt arī Melnspārni?
Jā. Saki, lai jau noslēdz līgumu.
- Tad nečakarē mūs ar avansu. - Ne ar ko nečakarēju, vecīt.
Dabūs par to vairāk naudas nekā par jebkuru filmu savā karjerā, labi?
Zoja kā slepkava vampīrs
melnā triko ar sarkanu gloku rokās, mērcētu svētītajā ūdenī, būs naudas bedre.
Kam tev mani tā jāšmauc kā ebrejam?
Klau, zinu, ka abi esam ebreji, man nepatīk ebreju joki.
- Pā-ātīk. - Ne…
Nē, nopietni, noslēdzam to līgumu.
Viņa svārstās. Nedaudz piesolīsim ko.
Sēdieties. Šovs tūlīt sāksies.
Pēdējais piedāvājums. Jā vai nē.
- Zinu, tu blefo. - Labi. Jā.
- Blefo, jā? - Nu, piezvani man.
Ei! Paskat tik!
Paldies. Ceru, neiebilstat.
DŽENA STACKIJA
Paldies. Tas ir vienreizīgs gods.
Nav Oskars, bet ļoti forši.
Kad prezentējām Apdullinošo klusumu,
mūsu pārstāvji teica, ka neviens nepirks īsseriālu.
Taču nu mums ir Zelta globuss, bet viņi ir atlaisti.
Liels, liels paldies mūsu izcilajiem aktieriem un komandai.
Un, protams, gribu pateikties cilvēkam, bez kura es nebūtu paveikusi neko no šī.
Savai klintij, savam atbalstam un partnerim visā,
sava mūža mīlestībai Tedam Sarandosam.
Paldies. Es tevi mīlu.
Ted, tu esi visu laiku labākais studijas vadītājs.
Jā, esam precējušies, bet mums ir atvērtas attiecības.
Bet tikai ar Tedu.
Teiksim, viņš neatbrīvojās no visiem mūsu līgumiem.
Bet, noliekot malā nejaukos jokus par manu bosu,
liels paldies tev, Ted, un visai Netflix komandai,
ka ļāvāt mums uzņemt šo neticami nozīmīgo filmu. Paldies!
Aplaudējiet viņiem! Tik nozīmīga filma.
Un šeit visi veic ļoti nozīmīgu darbu.
Man patīk, un tādēļ es satraucos, zināt? Tik saspringts laiks.
Ceru, ka varēsim to turpināt. Un nezinu, kā jums,
bet man sāk rasties sajūta, ka man jāiet skatīties filmas.
Nu, ja es nenopirkšu biļeti, visa tā joma sabruks.
Katrs treileris šķiet kā aicinājums uz pūļa finansējumu.
Īpaši dārgajām filmām, kā Avatars.
Kā lūgums ziedot visai Holivudai.
Ja Avatars negūs panākumus, mums nevienam vairs nebūs darba.
Man vienalga, ja jums tā nepatīk. Izmaksāja 300 miljonus. Viņiem mūs vajag.
Un nepērciet biļeti tāpēc, ka jums patīk Avatars,
pērciet tāpēc, ka dievināt filmas!
Labi, tūlīt būsim atpakaļ.
Tas bija lieliski. Viņš ir asprātīgs.
Man ir gods būt pie viena galdiņa ar jums visiem. Un, Zoja…
Tiešām pelnīti, zini?
- Jā. - Jā, jautri.
Taču vērtēt mākslu ir dīvaini. Ne? Tas viss ir tik muļķīgi.
- Jā, taisnība. Jā. - Kas par domu! Oho.
Jā, es vienkārši cenšos rast tajā visā prieku, zināt?
Un vienkārši izbaudīt mirkli.
Bet man par šo vakaru ir laba sajūta.
Jums ir salāti? Tur aizmugurē mums nedod ēst. Vājprāts.
- Sal! Vecīt! Mēs to paveicām! - Mēs to paveicām! Ak dievs.
- Paņemšu grauzdiņu. - Nofočējamies visi?
Jā! Nāciet šurp.
Petij, nāc šurp, tu sasodītā ikona.
- Jā. Nāc, bos. - Nāku, Zozo.
- Īsta bosene. - Labi.
- Vispār, Met… - Jā. Kur man stāvēt?
Varbūt šeit, lai neesi par tuvu.
- Jo tas… Jā. Paldies. Jā. - Jā, fočēt. Jā.
Kā tad. Protams.
- Labi. Visi kadrā. - Paldies.
Viens, divi, trīs… Filmas Atvērts komanda!
Jā.
Vienu, kad Mets tur telefonu vertikāli,
- tā labāk soctīkliem. - Jā, labi.
- Mīlu tevi! - Atvērts!
- Es jūs mīlu! - Lūdzu.
- Paskatīsimies. - Lieliski. Ļoti labi.
Paldies.
Nu taču.
Sveika, mamma.
Tur ir Dženifere Lorensa? Ja jā, varbūt vari…
Ir Dženifere Lorensa, bet neteikšu viņai, lai nogriež līdz pleciem matus, skaidrs?
Drīz piezvanīšu tev. Mīlu. Atā.
- Ei, Met. Tev viss labi? - Jā, lieliski.
Tiešām?
Vai man tikai šķiet, ka es Zojai Kravicai nepatīku?
Es zināju. Beidz uzvesties kā bērns!
Mičs Vaics pateica, ka tā viņai patīc, ka piedāvā tev Melnspārni.
Jā. Nu, varbūt galvā izpūšu no tā ziloni.
Tikai šķiet, ka viņa mani neuzskata par filmas veidošanas komandas daļu.
Un nu uztraucos: ja viņa uzvarēs, savā runā man nepateiksies.
Bet varbūt nav nozīmes, vai ne?
Nē, tas ir vissvarīgākais.
- Vissvarīgākais? - Tas…
Tas vadītāja darbā visvairāk laupa gandarījumu.
- Tavs vārds filmā neparādās. Vai ne? - Tieši tā! Jā!
Un, ja tev nepateicas, tevis būtībā nav.
- Tieši tā! Jā! - Ak dievs.
Ak dievs, kad man nepateica paldies, limuzīnā visu atceļu noraudāju.
Bet nu esmu nominēta.
Viens no atlaišanas bonusiem.
Labi. Klau, ja jūs šovakar uzvarēsiet, vai tu runā pateiksies man?
Metij, es pateiktos, protams. Bet nē, mēs vienojāmies, ka runās Zoja.
Vai palūgsi, lai Zoja savā runā pasakās man?
Jā, es… Tu nejoko.
Nē, es nejo… Klau, es pats palūgšu, lai viņa pateicas, labi?
- Nekā nebija! - Kāpēc ne?
Nē, nemūžam… Nedrīkst zvaigzni lūgt pateikties. Tas ir tik nožēlojami.
Vai nav vēl nožēlojamāk, ja gribi kaut ko, bet baidies to palūgt?
Šoreiz nav. Ja negribi, lai viņa domā, ka tu kā psihs alksti pēc uzmanības.
Nealkstu pēc uzmanības. Alkstu, lai viņa šovakar man pateicas.
Ja nu tā ir mana vienīgā iespēja mūžā, ka man pateicas Zelta globusa ceremonijā?
Metij, es tevi mīlu, bet iešu pavemt.
Ko? Tev viss labi?
Jā, man ir lieliski. Lieliski. Bet vienkārši…
kad vien kaut vai pietuvojos sapņa piepildījumam…
es laižu pār lūpu.
No seriāla Puiši sagaidiet Erinu Moriartiju un Entoniju Stāru.
- Kā iet? - Jā, lieliski.
Būs jautrs vakars - skatīšos, kā cilvēki atsūkā Tedam Sarandosam, jā?
Jā, tu vismaz neesi pie viena galdiņa ar inceliem nīderlandiešiem,
kuri uzņēmuši nekad nedzirdētu šausmeni.
Sēžu blakus puisim, vārdā Jops, kurš ar mani nerunā.
Draņķa kretīns.
Lai cik tavs vakars būtu slikts, mans ir sliktāks.
Paga. Kāpēc blenžat uz mani?
Čomiņ, tu tiešām tagad to darīsi?
Ko tad?
Nu… Tev ir apmetnis.
Nu, jā. Jā. Jā.
Protams. Oficiāls pasākums. Oficiāls apmetnis.
Labi. Nopietni, Houmlendera kungs? Nu…
Nopietni. Nēsāju apmetni visu mūžu.
Tagad to nepārtraukšu. Manā dzimtajā vietā tā ir ierasta lieta.
Ak dievs. Tu esi dzimis Jaunzēlandē, nevis Transilvānijā.
Labi. Nomierinieties.
Un labākais otrā plāna aktieris miniseriālā vai TV filmā ir…
Ak vai…
- Aktiermākslas supervaronis. Adams Skots! - Adams Skots!
Tas esi tu.
Ko?
- Ak dievs. - Kāp uz skatuves!
Viņš pirms 20 gadiem gulēja uz mana dīvāna.
2000. gados viņš gulēja uz mana dīvāna.
Ak dievs. Tas ir… Oho! Tas ir negaidīti.
Man burtiski nav sagatavota runa,
tāpēc laikam pateikšos vēl diviem aktieriem: Ītanam un Džankarlo.
Protams, mūsu režisoram Stīvenam Soderbergam.
Maniem aģentiem. Manai sievai un bērniem.
Visai Netflix komandai. Visiem… Tedam Sarandosam.
Ted, es tevi mīlu.
Zināt? Nākdams šurp, es satiku kādu savu senu draugu.
Čali, uz kura dīvāna es gulēju, kad pārcēlos uz šejieni.
Tāpēc, ja es pasakos cilvēkiem, domāju, jāpateicas Salam Saperstīnam.
Vecīt, piecelies!
- Čomiņ, re, kas sasniegts. - Paldies.
- Ko tu dari? - Es nezinu.
- Sals Saperstīns! - Paldies. Paldies.
Kas tas bija?
Oho. Apsveicu.
Un domāju, varu teikt visas Amerikas vārdā:
"Kas, pie velna, ir Sals Saperstīns?"
Jā, tas esmu es!
Labi, kungs.
Esat aizrautīgākais tukšās vietas aizpildītājs Zelta globusa vēsturē.
Aplaudējiet viņam. Labi, drīz būsim atpakaļ.
Paldies.
Sal! Tas bija ellīgi smieklīgi!
- Vecīt, tas bija neprāts, ne? - Kas tas bija?
Es sajukšu. Mans telefons sprāgst.
- Ei. Met, es esmu mēme. - Ak dievs. Tu esi slavens.
- Oho. Apsveicu. Brīnišķīgi. - Sasodīts, esmu mēme!
Jūtos kā sašņaucies, iešu iešņaukt nedaudz kokaīna.
Redzēs, kas notiks. Labākais brīdis dzīvē.
- Es jūs abus mīlu. - Es tevi ļoti mīlu!
- Trakums. - Tik smieklīgi.
Vājprāts.
- Tā, Zoja, ar ko vispār sāki… - Jā.
…rakstot runu balvas saņemšanai, a?
Nu, kā izlēmi, kam pateikties?
Zini, neesmu īsti par to domājusi. Nedomāju, ka uzvarēsim, tāpēc…
Nē, domāju, tev ir labas iespējas uzvarēt.
Nedomāju, bet ir gods būt nominētai, zini?
Jā. Bet vai tu teiktu kaut ko smieklīgu, kādu joku?
Vai arī tu teiktu sirsnīgu runu, pateiktos tiem, kas palīdzēja filmai tapt?
Tiešām neesmu par to domājusi, jo neuzvarēsim.
Bet, ja es uzvarētu, kas nenotiks…
zini, es pateiktos Holivudas Ārzemju preses asociācijai,
citiem nominantiem un, zini, filmas Atvērts komandai.
- Jā. Komandai. Nuja. - Gudri, Zoja. Jā, tēlo vēso!
- Nevis kā Beninji. - Vai ne?
Nē, bet daudzi cilvēki smagi strādāja, lai filma taptu, negribi nevienu aizmirst.
- Neesi iepazinusies ar Stalloni, ne? - Nē!
- Jāuztaisa pašiņš, nāc. - Esi tik daudz par viņu stāstījusi.
Ikona iepazīstina mani ar citu ikonu!
Un Zelta globuss tiek pasniegts…
Paldies. Paldies jums. Paldies jums.
…Kvintai Bransonei par Tīšajām sekām!
- Ei. - Ei, vecīt.
- Apsveicu, čomiņ. - Paldies.
Tas bija tik smieklīgi, kā tu Salam pateicies.
Jā, tas bija tāds mirkļa impulss, zini?
Smieklīgi. Citi visu karjeru gaida,
kad viņiem pateiksies Globusa runā. Nez kā viņi jūtas?
Jā. Nu, godīgi sakot, nedomāju, ka kāds tam sviestam pievērš uzmanību.
- Jā, vai ne? Kuru interesē? - Jā.
Ak dievs! Labi. Esmu jums ļoti pateicīga.
Paldies Holivudas Ārzemju preses asociācijai.
Bija liels gods strādāt pie brīnišķīgā režisora Aleksandra Peina.
Un man arī jāpateicas Donai Lenglijai no Universal un arī pārējiem no Universal.
Mūsu vienreizīgajiem producentiem un mūsu vienreizīgajiem aktieriem un komandai.
Un vai zināt? Klau, neesmu viņu satikusi, bet šķiet jautrs čalis,
un, ja viņš patīk Adamam Skotam, cik slikts viņš var būt?
Sal Saperstīn, es vēlos pateikties arī tev!
Tur viņš ir. Paldies, Sal!
Jā! Tas esmu es! Tas esmu es! Jā! Jā, tur.
Ak dievs! Sals Saperstīns?
Ko?
Un nu tie, kuriem patīk ļauns prieks,
šī ir vakara daļa, kuru gaidījāt.
Atskatīsimies uz tiem, kas šogad zaudēti.
Pietaupiet aplausus beigām. Viņi būtu tā vēlējušies.
MŪŽĪGAI PIEMIŅAI
- Gluži kā bis. Vai nav jautri? - Jā.
- Paldies. Sveiks. - Sveika, Gabij.
- Kā iet? - Labi, jā.
Reklāmaģentam šis ir traks vakars…
- Jā. - …bet jūtos labi.
- Domāju, mūsu meitene to dabūs. - Jā. Noteikti. Jā.
- Laba sajūta, ne? Jā. - Tā ir. Turēsim īkšķus. Labi.
Ei. Vai Zoja apsprieda ar tevi savu balvas saņemšanas runu?
- Protams. Jā. - Jā.
Šorīt atsūtīja, ielikām suflēšanas mašīnā, ja nu uzvar.
Jā. Nu, vai tu gadījumā neatceries, kam viņa…
- kam viņa runā pateicas? - Domāju, ka jā.
Labi, klau, man jāpajautā.
Vai viņa pateiksies arī man, ja šovakar uzvarēs?
Laikam neatceros, jo runa ir gara.
Vai mans vārds ir runā? Pasaki. Esmu?
Tajā uzmetumā, ko ielikām suflēšanas mašīnā, nav.
Skaties šovu un priecājies.
Īpaša pateicība Tedam Sarandosam no Netflix. Liels paldies.
Jā, protams. Teds Sarandoss. Tas draņķis.
Liels paldies.
Un laikam pateicība Salam Saperstīnam ir…
kā Budas statujas puncīša paberzēšana veiksmei.
Vienīgi šajā gadījumā uzvara jau rokā, tāpēc nav īsti jēgas.
Taču šajā arodā īsti jēdzīgs nav nekas, ne?
Tāpēc paldies, Sal Saperstīn!
Kas notiek?
Paldies, Džīna Smārta. Paldies, Džīna Smārta.
Tas esmu es! Tas esmu es. Tur.
Labi, labi.
- Sveiks, čomiņ. Kā iet, brāl? - Ne vainas.
Zojai Kravicai bail, ka aizmirsa savā runā ielikt kāda cilvēka vārdu.
Gribu pārliecināties, ka tas tur ir, ja nu viņa uzvar.
Jā, runas ir izrediģētas un ielādētas, šobrīd nevaru vairs mainīt.
Vari. Tev ir klaviatūra. Ieraksti.
Jā, ir, bet vajag atļauju no Zojas vai viņas reklāmaģentes. Protokols.
Jā. Viņas abas šobrīd aizņemtas, bet palūdza mani atnākt un to izdarīt…
Jā, skaidrs. Un kas tu esi?
- Es… Es strādāju… - Sēdies.
…Continental Pictures. Viņi taisīja Zojas filmu.
Nu vienalga. Tas vārds ir Mets Remiks.
Viņš ir Continental Studios vadītājs, un Zoja…
Viņa uztraucas, vai neaizmirsa viņa vārdu. Būtu izmisumā, ja nepateiktos viņam…
- Sveiks. - Sveika.
Ko tu te dari?
Es… Ko tu te dari?
Nupat redzēju pie galdiņa.
Jā, es arī pasniegšu balvu. Gribēju pārbaudīt savu tekstu.
Jā, Kravicas jaunkundz, vai lūdzāt šo kungu mainīt savu runu?
Piedod, Met… Ko?
Tu esi Mets?
Viņš lūdza ielikt savu vārdu Mets jūsu runā.
- Es… - Kas notiek?
Es jokoju.
Viņš nejokoja.
Vari aiz…
Klau, ļauj, ātri tev paskaidrošu, labi?
Jā, lūdzu, dari to.
Tas īstenībā ir ļoti vienkārši. Es…
Es negribēju, ka tu aizmirsti man runā pateikties.
Un domāji, ka teikšu jebko, kas ekrānā, kā sūda Rons Burgundijs?
Man bija tāda cerība.
Es ļoti lepojos ar šo filmu,
bet nebiju ne scenārists, ne režisors, un citi var uzzināt
par manu ieguldījumu, ja tu savā runā man pateiktos.
Un man šķita, ka tev būs pie vienas vietas.
Izskatās, ka tev tā balva pie vienas vietas.
Tā. Precizēsim. Man nav pie vienas vietas. Ne tuvu tai.
Tu atkārto, ka tā ir muļķīga.
Es izliekos! Es jau esmu bagāta, slavena. Balvu iegūšana ir vienīgais, kas palicis.
Labi, lieliski! Tad tu saproti, cik tas svarīgi.
- Kāpēc gribu, lai man pateicas… - Jā. Bet tu manā plānā neietilpsti.
Izplānoju līdz pēdējam, nepalaidīs reklāmas.
Tas ir kas apkaunojošs.
Man šķita, ka neceri to iegūt.
Es to iegūšu.
Esmu gājusi uz visām pusdienām un brančiem,
ko tie Holivudas balvas devēji rīkojuši.
Esmu ieguldījusi darbu, un es to sūdu dabūšu.
Trīs vārdi. "Paldies, Met Remik." Gribu, lai ieliec tikai to, zini?
Tu nesaproti. Esmu miljons reižu to mēģinājusi pie spoguļa.
Nevaru tagad mainīt. Tā ir nevainojama.
Sāku patiesi pārsteigta, tad kļūstu ļoti pazemīga,
pateicības pārņemta un sāku raudāt.
Tad es savācos, pasaku lielu paldies filmas Atvērts komandai, un viss.
Bez manis tās filmas nebūtu. Es devu zaļo gaismu.
Mēs ar tevi esam filmas Atvērts komanda.
- Tu taču tā nedomā. - Domāju!
Ak dievs. Tas ir tik sasodīti skumji.
Čomiņ, aizveries, vecīt.
Es cenšos Kristoferam Nolanam parādīt, cik esmu daudzpusīgs,
bet dzirdu tikai tavu gaušanos.
Piedod, Ramij, tu šodien esi superīgs.
Zoja, es nekliedzu uz tevi, bet uz to te tipu, kas nu viņš ir.
Es mīlu tevi un tavu filmu. Ļoti laba. Ne tikai ar politkorekto dažādību.
- Tu uzvarēsi. - Ak dievs. Mīlu tevi.
Neuzvarēsim, bet es tevi mīlu.
Zoja, es tevi lūdzu. Mana māte skatās.
Man jāiet izmēģināt joku.
Ak nē. Ak nē, nē.
Ak dievs, nē. Dirsā!
Ak nē. Ak nē, nē.
Met!
Jā. Redzu viņu. Tūlīt viņam pateikšu.
Ei, kas ir?
Tā bija Zoja. Neslēgs līgumu par Melnspārni.
Tu nop… Viņa nupat pateica? Tu nop…
Jā, piezvanīja un teica, ka mēģināji ielikt savu vārdu
- viņas runā? - Dirsā.
Esi uzkūkojis prātu?
Viņa ir pārskaitusies, skaidrs?
Tāpēc aizmirsti par pateicību, viņa nekad nestrādās ar tavu ebrejdegunu.
Nav īstais brīdis jokiem, skaidrs?
Es nejokoju. Vai tā izskatās?
Mums jātaisa Melnspārne. Prioritāte.
- Jā, saprotu. - Nogludini visu!
Es? Ko, ellē, lai…
Jā! Dosim viņai procentus kopš pirmās dienas ieņēmumiem.
- Tiešām? - Jā.
Nu, tagad tu runā īstu ebreja valodu.
Kad jauni scenāristi lūdz man padomu, kā gūt panākumus izklaides biznesā,
es viņiem saku trīs lietas. Pirmkārt: jo īsāk, jo labāk.
Otrkārt: jo ātrāk, jo labāk. Treškārt: neklausies neviena padomos.
BALVA PAR MŪŽA IEGULDĪJUMU ĀRONS SORKINS
Kad atskatos uz savu karjeru, ar vienu runu nepietiek,
lai visiem pateiktos, tāpēc savilkšu kopā.
Paldies, Sal Saperstīn.
Jā, aiziet!
- Jā! Šis puisis. - Nav iespējams pretoties Sapam.
Šis te puisis.
- Tas esmu es. Tas esmu es. - Ak dievs. Ak dievs.
Jā!
- Es tevi mīlu, Āron Sorkin. - Jā!
- Nespēj pretoties Sapam. - Jā!
Sals Saperstīns!
- Sveiks, Ted. - Sveiks, Met.
Man tev jājautā, vecīt, kā tu panāc, ka visas zvaigznes tev runā pateicas?
Ik dienas ierodies filmēšanas laukumā, dali augļu grozus vai ko?
Nē, tas ir līgumā.
Nē, es viņus piespiežu. Viņiem burtiski ir jāpateicas.
- Tiešām? - Jā.
Jā, neatstāšu ko tik svarīgu nejaušības varā.
Jā. Nē. Oho, tas ir ģeniāli, vecīt.
Turpmāk būs man tā jādara.
Jā. Jā, vai ne?
Citādi kāpēc gan lai viņi mums pateiktos?
Mēs esam šeptmaņi, viņi ir mākslinieki.
Jā, nu, lai… Nu…
- Es esmu mākslinieks, tāpēc… - Tas ir smieklīgi.
Nē, nu es esmu. Proti, mēs abi esam mākslinieki, Ted.
Es neesmu nekāds sūda mākslinieks.
Nu, es esmu sūda mākslinieks.
Nu, pat ja esi gana ķerts, lai tā domātu, nesaki to skaļi īstu mākslinieku priekšā.
Šķiet, nākamā kategorija ir tava.
Velns.
Kas par stulbeni.
Ziniet, balvu sezonas sliktākā lieta
ir mūžīgā izdabāšana, lai piesaistītu uzmanību.
Tā ir, Baša? Ienīstam izdabāšanu-ložņāšanu, ne?
Jā, suņaukle mūs uzmeta, un Bašam nepatīk būt vienam.
Bet zvēru - sūdi aktiertelpā nebija viņa.
Tie bija Džūdijas Denčas, bet, Džūdij, savācu tavā vietā.
Es tevi mīlu.
Pasniegt balvu kategorijā "labākais mūzikls vai kinokomēdija"
ieradies vīrs, kurš nav uzņēmis ne vienus, ne otras. Zaks Snaiders.
Paldies.
Tā, tiem, kuriem šķita, ka šovs paiet pārāk ātri
vai ka tas nav ne tuvu gana garš, neuztraucieties, es izlaidīšu sešu stundu
melnbalto 4:3 versijas šovu Snaidera montāžas stilā,
digitāli ielādējamu un Blu-ray diskā par 29,99, tāpēc meklējiet to.
Tas būs tā vērts.
Labi, ķeramies klāt, labi?
Nominanti uz balvu kategorijā "labākais mūzikls vai kinokomēdija":
Suņi arī ir cilvēki…
Tīšās sekas,
Apķērīgais, Atvērts…
Jā.
…un visbeidzot - Dienlilijas.
Zelta globuss tiek piešķirts…
Salam Saperstīnam! Nē! Filmai Atvērts!
- Atvērts! Atvērts! Jā! - Ak dievs.
Jā, mēs to paveicām. Jā.
- Petij! Apsveicu. Tu uzvarēji. - Ak dievs.
Es ieguvu balvu. Mēs to paveicām.
Es to paveicu. Tas notiek.
- Brīnišķīgi. - Paldies.
Ak dievs.
Oho.
Es to negaidīju. Es zinu, tā saka visi,
bet es tiešām, tiešām negaidīju. Oho.
Es tiešām nespēju pat noticēt, ka esmu vienā lokā
ar tādiem vizionāriem kā Aleksandrs Peins
un viņa meistarīgais stāstnieka gars filmā Dienlilijas
vai Džonatans Levīns un viņa asprātīgā un sirsnīgā filma Suņi arī ir cilvēki.
Ir tik muļķīgi, ka viņi tā mūs nostāda citu pret citu…
Jā.
…tāpēc es pieņemu šo balvu mūsu visu vārdā.
Un… Atvainojiet.
Es esmu tik pateicīga, ka tas ir mans darbs, ar ko pelnu naudu.
Radīt mākslu un no sirds vēstīt stāstus ir privilēģija,
un es pret to neizturos bezrūpīgi.
Paldies Ārzemju preses asociācijai. Paldies burvīgajiem aktieriem un komandai.
Un, jā, paldies tev, Sal Saperstīn! Viņš tiešām strādāja pie manas filmas.
Un mana producēšanas klints, mana mentore un labākā draudzene Petija Lī.
Ak, Zo.
Es tevi mīlu. Es…
Un ir vēl viens cilvēks, kuram es gribētu pateikties.
- Nelieciet vēl reklāmu. - Ak dievs.
Viņš šai filmai ticēja kopš pirmās dienas.
Bez viņa šī filma nebūtu uzņemta,
tāpēc gribu izmantot iespēju
un pateikt lielu paldies
Metam Remikam.
Labi. Jā, te ir Zoja.
Nu, kāda šķita runa?
Jo es tiešām nedomāju, ka uzvarēšu, es uz skatuves vāvuļoju.
- Pat nezinu, ko pateicu. - Cilvēki bija apburti.
- Tiešām? - Jā. Tā bija tik patiesa
un mīļa, un pievilcīga.
- Paldies. Es tevi mīlu. - Sveika.
- Viņa nepateica tavu vārdu. - Zinu.
Mums pat bija ieslēgti subtitri Alana Frīdlenda dēļ, kurš nedzird.
Nekā! Kas notika?
Nezinu, ko tev teikt, mamm. Man žēl. Tā ir sarežģīta situācija.
Es tev vēlāk pastāstīšu, labi? Man jābeidz.
- Labi, bet atzvani. - Es tevi mīlu. Atā.
- Kā iet, maitasgabal? - Mēs uzvarējām!
- Vāks, mums izdevās! - Mums izdevās!
Un uzmini, kāds šovakar bija avīzes The Ankler virsraksts.
"Šāvakara vērtīgākais spēlētājs ir Continental viceboss Sals Saperstīns."
Ak tu dievs.
Un tas tikai par to, ka ļāvi Adamam Skotam nakšņot uz tava kakainā dīvāna.
- Tu esi oficiāli uzvarējis Holivudu. - Es tevi mīlu.
- Sap! Čomiņ, re, ko paveicām! Nevar būt! - Nē! Čomiņ! Nāc šurp.
- Jā! - Velns, mēs to paveicām!
Ei, klau, Džimijs Kimels noīrējis The Penthouse.
Būs visu laiku labākā āfterpārtija. Gribi iet?
- Es mīlu Džimiju Kimelu! Piedalos! - Jā!
- Es rīt nebūšu darbā! - Labi. Jā.
- Sals Saperstīns! - Jā!
Sveiki.
Sveiks.
- Lieliski. - Paldies. Liels paldies.
Paga, Met! Kur tu ej?
Mana mašīna. Braukšu mājās. Tas… Zini, bija garš vakars.
- Pateici viņam? - Nu, grasījos.
- Ko tad? - Viņa gatava noslēgt līgumu.
Dabūjām filmu. Filmas Melnspārne komanda!
- Sasodītā Melnspārnes komanda! - Tiešām?
- Jā! - Ak dievs! Melnspārnes komanda! Jā!
Paldies, paldies.
- Lai labs sabats! - Jā. Tev arī.
- Paldies, tiešām. - Jā.
Uztaisīsi vēl vienu lielisku filmu. Pēc pāris gadiem atgriezīsimies.
- Dabūsi vēl vienu. - Šaubos, bet…
- Drīz sazināsimies. - Met, pagaidi! Man atslēdza skaņu.
Bet tu dzirdēji, ka es tev pateicos?
Jā. Redzēju. Redzēju tavu muti.
- Teici manu vārdu. Novērtēju. - Jā.
Ļoti atvainojos, ka tur aptraku, tāpēc…
- Jā. - Nē, nē. Viss kārtībā.
Bet tiešām, es to nopietni. Paldies. Paldies, ka devi zaļo gaismu filmai.
Nu, es tev ticēju kopš paša sākuma,
un, zini, galu galā, tu esi māksliniece, es tik šeptmanis.
- Arlabvakaru. Labi. - Jā. Drīz sazināsimies.
- Sveiki! - Zoja! Sveika, mīļā! Sveika!
Met. Tu zini, ka kādudien tu tādu dabūsi.
Tevi tikai vispirms jāatlaiž.
Varētu notikt drīzāk, nekā tu domā.
Apsveicu, Petij. Tu to esi ļoti, ļoti pelnījusi, skaidrs?
- Paldies. - Es par tevi priecājos. Jā. Paldies.
- Paldies, Met Remik! - Paldies, Petija Lī!
- Filmas Atvērts komanda! - Filmas Atvērts komanda!
Jā! Jā!
Dirsā!
Jūsu filma zaudēja?
Nē, uzvarēja.
Lūdzu, vediet mani mājās.
Labi.
Tulkojusi Laura Hansone