KULDGLOOBUSED
Kas tänad mind, kui võidad?
Ei, ma ei kandideeri isiklikult, nii et mina lavale ei lähe.
Stuudiojuhte auhindadele ei esitata.
Esitati film, millele rohelise tule andsin.
Oota. Sa ei peagi kõnet?
- Ega võida kujukest? - Ei.
Matty, rääkisin toatäiele rahvale, et sa võidad Kuldgloobuse.
Leventhalid tulid Syossetist seda koos minuga vaatama.
No ütle Leventhalidele, et kui Zoë Kravitzi lavastatud film
võidab parima komöödiafilmi auhinna, mida see väärib,
tänab Zoë oma kõnes mind miljonite inimeste ees.
Kõik kuulevad teda minu nime mainimas.
Matthew, kui see on Zoë film,
siis miks sa mulle ütlesid, et kandideerib sinu film?
Ei, vaata, põhimõtteliselt on see ka minu film. Olen osa meeskonnast.
Minuta ei oleks see sündinud. Paraku ei oska keegi mind sellega seostada,
enne kui Zoë Kravitz mind kõnes tänab.
Ja et ta sind siis tänab! Sa oled selle töö nimel nii palju ohverdanud.
- Pole naist, pole lapsi… - See on mu enda valik, ema.
Jookse koos teistega lavale.
Lehvita emale.
- Ma pean nüüd minema. Kallis oled. Tšau! - Tšau, kallis.
KULDGLOOBUSED
Tere, Matt.
- Tere. - Tere, Matt.
Kuidas läheb?
Charli, vaata siia.
Charli, kaunis oled.
Charli. Charli D'Amelio, siin! Vaata siia.
- Vabandust, sa trügid pildile. - Pagan.
Tere kõigile! Oleme Kuldgloobuste galal. Ja vaadake, kes mu taga on. Zoë Kravitz.
- Ta näeb nii hea välja. - Olen siin Zoë Kravitziga.
- Zoë, kui põnev see on! - Tere. Kuidas läheb?
Mis tunne on kandideerida parima komöödia- või muusikafilmi kategoorias?
Olen tohutult õnnelik, et otsustati tunnustada meie filmi „Avatud“.
Samas on üsna veider olla kohustatud
teiste kunstnikega konkureerima, tead.
Nagu saaks olla üks võitja. Aga mina tunnen, et kui sellel tegevusalal
saab keegi teha midagi, mis talle oluline on,
on võit juba käes, nii et…
Meid võitsid küll enda poole.
Sind on võrratu näha. Kellega kohtumist sa kõige rohkem ootad?
- Matty! - Patty! Tšau.
- Matty, see juhtubki. - Ma tean. Põnev, eks?
- Nii lahe! - Ei, see juhtub päriselt.
- Ma tean. - Olen Kuldgloobusi alati armastanud, aga…
Eriti kui ma veel pummeldasin. Aga olla siin auhinna kandidaadina…
- Jajah. - See on sootuks teine asi.
- Sinu võit on meie kõigi võit. - Jah.
Nojah, ainult et produtsendina saan mina päriselt võita.
- Jah. - Jah, ma saan lavale minna,
auhinna koju viia ja saada Hollywoodi surematuks legendiks.
Mu pärand oleks igaveseks kindlustatud.
Jajah, väga lahe oleks.
Kes kõik need inimesed on? Ma ei tunne ühtegi.
Suunamudijad, enamik ei lähe sissegi.
Nad teevad punasel vaibal TikToki-ülekande ja lahkuvad.
Jessas.
Kurat, mis selle linnaga toimub?
Mäletan aega, kui Kuldgloobuste punane vaip veel midagi tähendas.
Jah, aga kui sa ei suuda telefonisõltlastest tittede tähelepanu
rohkem kui 15 sekundiks köita,
läheb see kõik sama teed kui võrdse kohtlemise poliitika.
- Sellest oleks kahju. - Tere!
Gloobuste pidu!
Mis teoksil? Rõõm sind näha, mees.
- Sa oled imekaunis. - Ja sina!
- Istun lauas 172. Ja teie? - Neljandas.
- Neljandas? - Jah.
Kuidas ma teist 168 laua kaugusel olen? Issand, istun teleinimeste keskel või?
- Jessas. Paha lugu. - Oh sa vaeseke.
- Tere, Patty. - Stallone on seal. Tere!
Pean temaga rääkima. Üldse ei tahaks, aga mu hobune on tema juures.
- Sly, kus mu Nunnupall on? - Ah sa raisk. Vaata.
Adam Scott, raisk!
Sal? Sa püha perse, mees. Kuidas elad?
- Pole kuradi ammu näinud. - Ma tean.
- Mis teoksil, Matt? - Tere.
Tead, umbes 20 aasta eest, kui ma LA-sse kolisin,
magasin mingi kuus kuud Sali diivanil.
- Ma ei teadnudki. - Jah.
Ta sokid haisesid nagu Coachella peldik.
- Tõsi. - Ja nüüd haiseb riist.
Väga õige.
- Mis lauas istud? - Kolmandas.
- Kolmandas? - Jah.
- Matt Remick. - Mitch! Rõõm näha.
- Zoële meeldis Continentalis filmi teha. - Meile meeldis see ka.
- Tal oli hiiglama vahva. - Jah. Rõõm kuulda.
- Miks siis mitte… - Ehk teeme seal ka „Musttiiva?“
Jah. Ütle, et ta lepingu kinnitaks.
- Lõpeta siis tüssamine. - Ma ei tüssa teid.
Ta saab selle eest rohkem raha kui ühegi teise filmi eest saanud on.
Zoë vampiirikütina
mustas liibuvas kostüümis, käes pühasse vette kastetud punane Glock… Puhas raha.
Kuule, miks sa selline juut oled?
Tean, et oleme juudid, aga need naljad mulle ei meeldi.
- Meeldivad. - Ei.
Aga tõsiselt. Teeme selle tehingu ära.
Zoë kõhkleb, aga kui sa teda pisut moosid…
Palun istuge, show algab.
Viimane pakkumine. Võta või jäta.
- Tean, et sa blufid. - Jajah.
- Blufid, eks? - Anna siis teada.
Hei! Näed uhke välja!
Suured tänud, ära ei ütle.
Aitäh, see on tohutu au.
Oscar see pole, aga täitsa lahe on ikka.
Kui me „Kurdistavat vaikust“ stuudiotele pakkusime,
ütlesid meie agendid, et lühisarju ei osta keegi.
Meie võitsime Kuldgloobuse, nemad kaotasid töö.
Suur-suur tänu meie võrratutele näitlejatele ja võttemeeskonnale.
Ja muidugi soovin ma tänada inimest, kelleta ma poleks saanud midagi teha.
Oma kindlat kaljut, elu mõtet ja partnerit kõiges,
oma elu armastust Ted Sarandost.
Aitäh sulle, ma armastan sind. Ted, sa oled maailma parim stuudioboss.
Jah, me oleme abielus, kuid meil on avatud suhe.
Aga ainult Tediga.
Ütleme nii, et kõiki boonuseid ta ära ei võtnud.
Aga kõiki mu bossi puudutavaid rõvedaid nalju kõrvale jättes…
Suur tänu sulle, Ted, ja kõigile Netflixis,
et te lasite meil selle üliolulise sarja luua. Aitäh!
Teeme neile aplausi. Nii tähtis sari.
Kõik siin saalis teevad üliolulist tööd.
Ma armastan seda. Ja see teeb mind murelikuks. Ajad on pingelised.
Loodan, et saame jätkata. Ja ma ei tea, kuidas teiega on,
aga mina tunnen, et ma lausa pean kinos käima.
Et kui mina piletit ei osta, laguneb kogu see värk koost.
Iga treiler näeb välja nagu rahanuiamiskampaania.
Eelkõige kallid filmid nagu „Avatar“.
Nagu „Jõulutunnel“, mis kogub raha tervele Hollywoodile.
Kui „Avatar“ läbi ei löö, ei leia keegi meist enam kunagi tööd.
Vahet pole, kas see meeldib teile. See maksis 300 miljonit. Nad vajavad meid.
Ja ärge ostke piletit „Avatar 3“ pärast,
vaid sellepärast, et armastate filme!
Olgu. Jätkame peagi.
See oli suurepärane, ta on nii vaimukas.
Suur au on teiega lauda jagada. Ja Zoë, see on…
Sa väärid seda, tead.
- Jah. - Jaa, lõbus on küll.
Aga väga veider on kunstile hinnanguid anda.
Kas te ei arva? See kõik on nii jabur.
- Jah. Tõsi ta on. - Kui huvitav mõte.
Mina katsun neid üritusi lihtsalt nautida.
Lihtsalt hetkes elada.
Aga tänase õhtu osas on mul hea tunne.
Teil on salatit? Seal taga ei anta meile süüagi. Täiesti sõge.
- Sal! Mees! Ära tegime, Joe! - Ära tegime, Joe! Püha issand.
- Näppan krutooni. - Kas teeme tiimifoto?
Oo jaa. Jah. Tulge siia.
Patty, kobi siia, ikoon selline.
- Jah. Tule, boss. - Kobin jah, ZoZo.
- Bossiproua ise. - Hästi.
- Tead, Matt… - Jah. Kuhu ma seisan?
Näiteks sinna, mitte liiga lähedale.
- Sest see on… Jah. Aitäh sulle. - Aa. Mina pildistan. Selge see. Muidugi.
- Nõnda! Kõik pildile! - Aitäh.
- Üks, kaks, kolm… Tiim „Avatud“! - Tiim „Avatud“!
Jah.
Matt, ja nüüd keera telefon püsti,
- ühismeedia jaoks. - Selge pilt.
- Kallis oled! - Tiim „Avatud“!
- Armastan teid. - Tehtud.
- Vaatame. - Kena sai. Väga kena.
Aitäh sulle.
Oh ole nüüd.
Tere, ema.
Kas JLaw on seal? Kui on, siis äkki saaksid…
Jennifer Lawrence on siin, aga ma ei ütle, et ta juuksed õlgadeni lõikaks.
Räägime varsti. Kallis oled. Tšau.
- Matt. Kõik kombes? - Jah, kõik on suurepärane.
Oled kindel?
Kas ma kujutan ette, et ma ei meeldi Zoële?
Seda ma arvasin. Kasva suureks, Matty.
Meeldid piisavalt, et sulle „Musttiiba“ pakkuda.
Jah. Ehk paisutan ma asja liiga suureks.
Tundub lihtsalt, et ta, nagu, ei pea mind osaks filmitiimist.
Kardan nüüd, et kui ta võidab, ei täna ta mind,
aga ehk pole see tähtiski, eks?
Oh ei, see on kõige tähtsam üldse.
- Kõige tähtsam? - See…
See on kõige nörritavam asi stuudiojuhi töös.
- Sinu nime ei näidata kusagil. Eks? - Täpselt! Just.
Ja kui sind ei tänata, pole sind põhimõtteliselt olemaski.
- Täpselt! Jah! - Püha issand.
Kui mind ei tänatud, nutsin ma limusiinis terve kodutee.
Aga nüüd kandideerin ise.
Eks see on vist üks kingasaamise plusse.
Kui te täna võidate, siis kas sa tänad mind oma kõnes?
Matty, muidugi teeksin ma seda, aga leppisime kokku, et kõne peab Zoë.
Kas sa palud tal mind tänada?
Jajah, ma… Sa ei teinudki nalja.
Ei teinud. Palun siis ise, et ta mind tänaks.
- Ei palu. - Miks mitte?
Ei, sa ei või… Sa ei tohi kunagi paluda, et näitlejad sind tänaksid. See on hale.
Kas pole siis haledam midagi tahta, aga karta seda küsida?
Praegusel juhul mitte. Või tahad talle näidata, et oled häirivalt ebakindel?
Ma pole ebakindel. Mul on lihtsalt vaja, et mind täna tänataks.
Äkki on see mu viimane võimalus Kuldgloobuste tänukõnes oma nime kuulda?
Matty, ma armastan sind, aga pean nüüd öökima minema.
Mida? On kõik kombes?
Jaa, suurepärane. Asi on lihtsalt selles, et…
alati, kui ma mõne unistuse täitumisele lähedale jõuan…
kukun ropsima.
Sarjast „The Boys“… Teie ees on Erin Moriarty ja Antony Starr.
- Kuidas läheb? - Hästi.
Lõbus õhtu, kus kõik Ted Sarandosele perse poevad, eks?
Jah. Sinu lauanaabrid pole vähemalt Hollandi incel'id,
kes tegid mingi õudussarja, mida ma ei teagi.
Istun Joopi-nimelise tüübi kõrval, kes minuga ei räägi. Türapea selline.
Nii et kui halvasti su õhtu ka ei lähe, minu oma on hullem.
Oot. Miks sa mind vahid?
Kuule, on see sul mingi uus komme?
Mis nimelt?
Ei no… Sa kannad keepi.
Nojah. Ei noh, ikka, jah.
Muidugi kannan. Pidulik sündmus ju. Pidulik keep.
Tõsiselt, hr Homelander? Ei no…
Tõsiselt. Olen terve elu keebikandja olnud.
Ma ei hakka seda ju muutma. Minu kodumaal on see väga levinud.
Püha issand. Sa oled pärit Uus-Meremaalt, mitte Transilvaaniast.
Olgu. Hästi. Rahunege maha.
Parima kõrvalosatäitja auhinna lühisarjade ja telefilmide kategoorias võidab…
Heldeke.
- Näitekunsti superkangelane Adam Scott. - Adam Scott!
Sina ju.
Mida?
- Heldeke. - Mine lavale.
Ta ööbis 20 aasta eest mu diivanil.
Ta ööbis 2000. aasta paiku mu diivanil.
Püha taevas. See on… See on küll ootamatu.
Ma ei ole tõepoolest kõnetki ette valmistanud,
nii et tänan lihtsalt oma ekraanipartnereid Ethanit ja Giancarlot.
Muidugi meie režissööri Steven Soderberghi.
Oma agente, naist ja lapsi.
Tervet Netflixi rahvast. Kõiki, kes… Ted Sarandost.
Ted, ma armastan sind.
Teate, sisse tulles kohtusin ma juhuslikult oma vana sõbraga.
Mehega, kelle diivanil ma pärast Los Angelesse kolimist ööbisin.
Nii et kui ma juba tänama hakkasin, pean vist tänama ka Sal Sapersteini.
Näita ennast, mees.
- Mees, vaata, mis juhtus. - Aitäh.
- Mida sa teed? - Ma ei tea.
- Sal Saperstein! - Aitäh teile. Aitäh.
Mis praegu juhtus?
Palju õnne.
Ja ilmselt räägin kogu Ameerika eest, kui küsin:
„Kes kurat see Sal Saperstein veel on?“
Mina! Mina see olen.
Selge, härra.
Sa oled vist kõige entusiastlikum klaköör Kuldgloobuste ajaloos.
- Teeme aplausi. Olgu. Jätkame peagi. - Aitäh.
Sal! See oli kuradi naljakas.
- Mees, see oli täiesti sõge, eks? - Mis just juhtus?
Ma lähen hulluks, telefon plahvatab varsti.
- Minust on meem tehtud, Matt. - Püha issand, sa oled kuulus.
- Õnnitlen. Imeline. - Ma olen meem, musike!
Oleksin nagu kokaiini pruukinud. Lähen ja pruugin siis.
Vaatame, mis juhtub. Mu elu parim õhtu.
- Armastan teid mõlemat. - Kallis oled!
- Täiesti metsik. - Nii naljakas.
Pöörane lugu ju.
- Niisiis, Zoë… Millest sa üldse… - Jah?
…tänukõnede kirjutamist alustad?
Kuidas otsustad, keda sa tänad?
Tead, ma polegi sellele mõelnud. Ma ei usu, et me võidame, nii et…
Ei, minu arust on võiduvõimalus päris suur.
Ei usu, aga kandideerimine on juba suur au.
Jajah, aga kas sa esitad midagi naljakat, mingi sketši?
Või südamest tuleva kõne, tänades kõiki, kelle abil film teoks sai?
Ma pole mõelnud, sest me ei võida.
Aga kui ma võidan, mida muidugi ei juhtu,
tänan ilmselt, noh, Hollywood Foreign Pressi,
teisi kandidaate ja, noh, meie filmitiimi.
- Jah. Teie tiimi. Selge. - Nii mõistlik, Zoë. Võta asja rahulikult.
- Benigni kõnet ei tahaks matkida. - Eks?
Tõsi, aga paljud inimesed on filmi nimel kõvasti rabanud,
seda ei tohi ju unustada.
- Sa pole ju Sly Stallone'iga kohtunudki? - Ei!
- Temaga tuleb selfi teha. Tule. - Oled mulle temast rääkinud.
Üks legend tutvustab mind teisele.
Ja Kuldgloobuse võidab…
Aitäh. Tänan. Aitäh teile.
…Quinta Brunson filmi eest „Soovitud tagajärjed“!
- Hei. - Tšau.
- Palju õnne. - Aitäh.
See tänukõne Salile oli nii naljakas.
Jajah. See oli täitsa spontaanne, tead.
Väga vaimukas. Mõni ootab terve karjääri,
et teda Kuldgloobustel tänataks. Mida nemad nüüd tunnevad?
Jah. No ausalt öeldes ei usu ma, et keegi seda jama üldse märkab.
- Täiega. Keda huvitab? - Jah.
Püha issand! Olgu. Suur tänu teile selle eest.
Aitäh Hollywood Foreign Pressile.
Oli suur au töötada Alexander Payne'i suguse võrratu režissööri käe all.
Pean tänama ka Donna Langleyt Universalist ja tervet Universali personali.
Meie imelisi produtsente ning võrratuid näitlejaid ja võttemeeskonda.
Ja teate, mis? Ma pole temaga kohtunud, aga tundub, et ta on ülilahe kutt.
Ja kui ta meeldib Adam Scottile, kui hull ta ikka olla saab?
Sal Saperstein, ma tahan tänada ka sind!
Seal ta on. Aitäh, Sal!
Jaa! See olen mina! Mina! Jah! Siinsamas.
Püha taevas. Sal Saperstein?
Mida värki?
Ja nüüd midagi neile, kes naudivad teiste ebaõnne.
Seda osa õhtust te oodanud oletegi. Ülevaade sel aastal lahkunud inimestest.
Palun aplodeerime alles lõpus. Nad oleksid seda soovinud.
- Teda mainiti taas. No küll on vahva. - Jah.
- Aitäh. Tere. - Tere, Gabby.
- Kuidas läheb? - Hästi.
Pressiesindaja jaoks on see raske õhtu…
- Jah. - …aga tunne on hea.
- Tunnen, et Zoë võib võita. - Jajah, täiega.
- Õhus on midagi, eks? Jaa. - Just. Pöidlad pihku.
Kuule. Kas Zoë näitas sulle juhtumisi oma tänukõnet?
- Muidugi. Jah. - Jaa.
Sain selle hommikul, laadisime juba prompterisse.
Jajah. Kas sa mäletad juhtumisi, keda ta…
- keda ta kõnes tänab? - Ma usun küll. Jaa.
Kuule, ma küsin selle lihtsalt ära.
Kas ma olen üks inimestest, keda ta tänab, kui võidab?
Ma ei mäleta vist, kõne oli pikk.
Kas mu nimi oli seal? Ütle. Kas oli?
Mitte selles versioonis, mille prompterisse panime.
Naudi nüüd show'd.
Ja eriline tänu Ted Sarandosele Netflixist. Aitäh sulle.
Otse loomulikult. See kuradi Ted Sarandos.
Suur tänu sulle.
Ja Sal Sapersteini tänamine…
toob vist õnne, nagu Buddha kuju kõhu hõõrumine.
Ainult et kui sa juba võitnud oled, pole see enam loogiline.
Aga meie tegevusala ei olegi loogiline, ega?
Nii et aitäh sulle, Sal Saperstein!
Mis toimub?
Aitäh sulle, Jean Smart. Aitäh, Jean Smart.
See olen mina! Siinsamas.
Hüva.
- Tšau, mees. Kuidas läheb, vennas? - Pole viga.
Kuule, Zoë Kravitz kardab, et unustas kellegi oma tänukõnest välja.
Vaatan, kas unustas, juhuks kui ta võidab.
Jah, kõned on juba üles laaditud,
ma ei saa neid enam muuta.
Saad küll. Trüki lihtsalt sisse.
Selleks vajan ma Zoë enda või tema esindaja luba, nii see käib.
Jah. Neil on praegu tegemist,
aga nad palusid mul seda teha, nii et…
Jajah. Ja kes sa oled?
- Ma… Ma töötan… - Võta istet.
…Continentali stuudios. Nemad tegid Zoë filmi.
Puudu on Matt Remicki nimi.
Ta on Continentali stuudio juht ja Zoë…
Ta kardab, et unustas selle mehe nime, ja kurvastaks, kui ta teda ei tänaks…
- Tšau. - Tšau.
Mida sa siin teed?
Mida sa ise siin teed?
Nägin sind just laua taga.
Jah, ma annan ühe auhinna kätte. Tahtsin teksti üle vaadata.
Prl Kravitz, kas te palusite tal oma kõnet muuta?
Vabandust. Mis toimub, Matt?
Matt oled sina?
Ta palus teie kõnesse oma nime lisada.
- Ma… - Mis toimub?
Ma tegin nalja.
Ta ei teinud.
Ole kuss…
Ma selgitan hästi kähku, eks?
Ole nii kena.
Asi on väga lihtne. Ma…
Ma ei tahtnud, et sa mind tänada unustad.
Ja sa arvasid, et loen lihtsalt teksti maha,
nagu mingi Ron Burgundy?
Ma lootsin jah.
Vaata, ma olen selle filmi üle väga uhke.
Ma ei kirjutanud ega lavastanud seda, nii et mind
seostatakse sellega vaid siis, kui sa mind tänad.
Ausalt öeldes arvasin, et sul on suva. Auhinnad ei paista sind üldse huvitavat.
Olgu. Teeme ühe asja selgeks. Need huvitavad mind. Tohutult lausa.
Räägid, et need on tobedad.
Ma teesklen! Rikas ja kuulus ma juba olen.
Ainult auhinnad mulle veel jäänud ongi.
Tore. Siis mõistad, miks see nii tähtis on ja miks ma tänu soovin, nii et…
Mõistan, aga sa pole osa mu plaanist.
Ma ei lähe üle aja, nii et muusika peale pannakse. See oleks piinlik.
Sa ei usu ju, et sa võidadki.
Võidan küll.
Ma olen käinud igal viimaselgi lõunasöögil ja brantšil,
mille Hollywood Foreign Pressi persevestid korraldasid.
Ma olen oma töö ära teinud ja kavatsen võita.
Kolm sõna. „Aitäh, Matt Remick.“
Muud sa lisama ei pea.
Sa ei mõista. Ma olen seda miljon korda peegli ees harjutanud.
Ma ei saa seda muuta, see on täiuslik.
Alguses siiras ehmatus, siis alandlikkus,
hingemattev tänutunne, seejärel pisarad.
Siis kogun ennast, tänan südamest oma tiimi ja ongi kõik.
Ilma minuta seda filmi ei olekski. Mina andsin rohelise tule.
Meie sinuga olemegi tiim „Avatud“.
- Sa ei usu ju seda. - Usun küll!
Issand, kui kuradi hale see on.
Kuule, pane suu kinni, raisk.
Üritan Christopher Nolanile näidata, kui mitmekülgne ma olen,
aga kuulen vaid sinu viginat.
Anna andeks, Ramy. Sa teed võrratut tööd.
Zoë, ma ei karjunud sinu, vaid selle suvaka tüübi peale.
Sind ma jumaldan, su filmi ka.
See on päriselt hea, mitte vaid poliitkorrektsuse pärast.
- Võidad raudselt. - Issand. Armastan sind.
Me ei võida, aga armastan sind.
Zoë, ma anun sind. Mu ema vaatab.
Pean kõnet harjutama.
Oh ei. Oi ei.
Oh issand, ei. Persse!
Oh ei. Oh ei, ei.
Matt!
Jah, ma näen teda. Jah, ütlen edasi.
Mis toimub?
Zoë kavatseb „Musttiiva“ lepingust taganeda.
Ta ütles nii? Tõsiselt või?
Jah, ta ütles, et sa üritasid sokutada oma nime
- tema tänukõnesse? - Kurat.
Hulluks läksid või?
Ta on marus. Saad aru?
Tänamine unusta üldse ära. Nüüd keeldub ta sinuga koostööd tegemast, va juut.
Praegu ei ole õige aeg nalja teha!
Ma ei tee nalja. Tundub, et teen?
Me vajame „Musttiiba“. Kuuled?
- Saan aru. - Sa pead teda moosima!
Mina? Mida kuradit ma…
Ta saab protsendi esimese teenitud dollari pealt.
- Päriselt? - Jah.
Vaat see on juba mõistlik juut.
Kui noored stsenaristid küsivad mult, kuidas meelelahutusäris läbi lüüa,
ütlen neile kolme asja. Esiteks: mida lühem, seda parem.
Teiseks: mida kiirem, seda parem. Kolmandaks: ära kuula teiste nõu.
ELUTÖÖAUHIND AARON SORKIN
Inimesi, keda tänada, on liiga palju,
ühe kõne jaoks, nii et teen lühidalt.
Aitäh sulle, Sal Saperstein.
Jaa, tule siia.
- Jah! See mees. - Te ei suuda Sapile vastu panna!
See mees siin.
- Mina. Mina see olen. Mina jah. - Jessas. Oh issand.
Jah!
- Armastan sind, Aaron Sorkin! - Jah!
- Te ei suuda Sapile vastu panna! - Jah!
Sal Saperstein!
- Tere, Ted. - Tere, Matt.
Pean küsima… Kuidas sa kõik need staarid ennast tänama paned?
Käid iga päev võtteplatsil, saadad neile puuviljakorve või midagi?
Ei, see on lepingus.
Ma sunnin neid. Neil on kohustus mind tänada.
- Päriselt? - Jah.
Ma ei jäta nii tähtsat asja juhuse hooleks.
Jah, muidugi. See on ju geniaalne plaan.
Pean edaspidi sama tegema.
Jah. Eks ole?
Miks nad muidu meid tänama peaksid?
Me oleme paberimäärijad, nemad on kunstnikud.
Jah. Või noh…
- Ma olen ka kunstnik, nii et… - Hea nali.
Ei, olen küll. Me mõlemad oleme kunstnikud, Ted.
Mina küll ei ole.
No mina olen.
Isegi kui oled piisavalt hull, et seda uskuda,
ära seda ehtsate kunstnike ees ütle.
Teie kategooria vist.
Kurat.
No on tobu.
Auhinnahooaja kõige hullem osa
on see pidev tähelepanu kerjamine.
Eks ole, Basha? Me vihkame kerjamist.
Jah, koerahoidja jättis tulemata. Basha ei taha üksi olla.
Aga ausõna, see junn seal greenroom'is ei olnud tema oma.
Judi Denchi oma hoopis, aga, Judi, korjasin selle üles.
Kallis oled.
Parima muusika- või komöödiafilmi auhinna annab kätte
mees, kes pole kummagagi tegelenud. Teie ees on Zack Snyder.
Aitäh teile.
Need, kelle arust õhtu liiga kiiresti möödus
ja ei olnud kaugeltki piisavalt pikk, olgu mureta, annan välja kuuetunnise
mustvalge filmi 4:3 versioonis, Snyderi stiilis,
digitaalseks allalaadimiseks ja Blu-rayl. Hind on 29.99, otsige üles.
See on väärt kraam.
Olgu, asume siis asja juurde.
Parima muusika- või komöödiafilmi kategoorias kandideerivad:
„Ka koerad on inimesed“…
„Soovitud tagajärjed“,
„Terav mõistus“, „Avatud“…
Jah.
…ja viimasena „Päevaliiliad“.
Kuldgloobuse võidab…
Sal Saperstein. Ei! „Avatud“.
- „Avatud“! Jah! - Issand! Püha taevas!
Jah! Ära tegime! Jah!
- Patty! Palju õnne. Sa võitsid. - Oh issand.
Ma olen auhinnavõitja. Me tegime selle ära.
Ma tegin selle ära. See juhtuski.
- Imeline. - Aitäh.
Püha issand.
Ma ei oodanud seda. Tean, et paljud väidavad sama,
aga ma tõepoolest ei oodanud seda üldse.
Ma ei suuda uskuda, et mind mainitakse üldse samas lauses
Alexander Payne'i suguste visionääridega
ja tema meisterlikult jutustatud „Päevaliiliatega“.
Või Jonathan Levine'iga ning ta vaimuka ja südamliku filmiga „Ka koerad on inimesed“.
On täiesti jabur, et meid sunnitakse üksteisega niimoodi võistlema.
Jah.
Nii et ma võtan selle auhinna vastu meie kõigi nimel.
Ja… Andke andeks.
Ma olen nii… Ma olen nii tänulik, et saan sellega elatist teenida.
Kunsti loomine ja südamest tulnud lugude jutustamine on privileeg.
Ja ma suhtun sellesse tõsiselt.
Aitäh Hollywood Foreign Pressile, mu imelistele näitlejatele ja meeskonnale.
Ning jah, tänan ka Sal Sapersteini, kes päriselt mu tiimi kuulus!
Ning mu kaljukindlat produtsenti, mentorit ja parimat sõpsi Patty Leigh'd.
Zo.
Ma armastan sind. Ma…
Ja on veel üks inimene, keda ma tänada tahaksin.
- Ärge pange veel kõlli peale. - Issand.
Ta uskus sellesse filmi esimesest päevast peale.
Ilma temata poleks see film sündinud,
nii et tahan võimalust kasutada
ja tänada südamest
Matt Remickit.
No nii. Jah, siin see Zoë on.
Kuidas mu kõne kõlas?
Ma ei uskunud, et ma võidan, nii et ma lihtsalt sonisin.
- Ei tea, mida ma ütlesingi. - Kõik olid võlutud.
- Tõesti? - Jah. See oli nii siiras
ja armastusväärne. Ja paeluv.
- Aitäh, kallis oled. - Tšau.
- Ta ei öelnud su nime. - Ma tean.
Lülitasime Alan Freedlandi jaoks isegi subtiitrid sisse, ta on täitsa kurt.
Ikka ei midagi. Mis juhtus?
Ma ei oska kommenteerida, ema. Anna andeks. See on keeruline olukord.
Ma räägin kõigest hiljem. Eks? Pean nüüd lõpetama.
- Olgu, aga helista mulle. - Kallis oled. Tšau.
- Mis teoksil, persevest? - Me võitsime!
- Tegime ära, kurat! - Ära tegime!
Kas te The Ankleri pealkirja nägite?
„Õhtu suurim võitja oli Sal Saperstein Continentali produktsioonitiimist.“
Täitsa perses noh.
Vaid selle eest, et lasid Adam Scottil oma sitaplekilisel diivanil magada.
- Sa oled Hollywoodi ära võlunud. - Armastan sind.
- Sap! Millega me hakkama saime? Uskumatu. - Ei! Mees! Ära jama!
- Jah! - Kurat, ära tegime!
Kuule, Jimmy Kimmel üüris Penthouse'i.
Sellest saab aegade parim järelpidu. Tahad minna?
- Jumaldan Jimmyt! Muidugi, kurat! - Jah!
- Homme ma tööle ei tule. - Selge. Jah.
- Sal Saperstein! - Jah!
Tere!
- Hästi tehtud. - Aitäh. Aitäh sulle.
Oota, Matt. Kuhu nüüd?
Auto ootab, lähen koju. Pikk õhtu oli.
- Kas rääkisid? - Pidin just rääkima.
- Millest? - Ta võtab pakkumise vastu.
Meil on uus film. Tiim „Musttiib“.
- Tiim „Musttiib“, raisk! - Päriselt?
- Jah! - Püha issand! Tiim „Musttiib“! Äge!
Aitäh, aitäh, aitäh.
- Hüva sabatit. - Jah. Sulle ka.
- Aitäh sulle. Tõega. - Jah.
Teeme veel ühe võrratu filmi. Oleme siin varsti tagasi
- ja sa võidad veel ühe. - Ei usu, aga…
- Räägime varsti. - Matt, oota. Mind katkestati,
aga kuulsid ju, et ma tänasin sind?
Jah, ma nägin su suud.
- Maigutasid mu nime. Aitäh. - Jah.
Anna andeks, et ma seal hulluks läksin.
- Jah. - Ei, pole midagi.
Aga ma mõtlen seda tõsiselt. Aitäh sulle. Aitäh, et filmile rohelise tule andsid.
Noh, ma uskusin sinusse algusest peale.
Lõppude lõpuks oled sina ju kunstnik ja mina olen lihtne paberimäärija.
- Head õhtut sulle. Olgu. - Jah. Räägime varsti.
- Tere! - Zoë! Tere, kullake! Tere!
Matt. Tead ju, et võidad kunagi ka ühe sellise.
Pead lihtsalt enne kinga saama.
See võib juhtuda varem, kui sa arvad.
Palju õnne, Patty. Sa oled selle tõesti, tõesti ära teeninud.
- Aitäh. - Mul on hea meel. Jah. Aitäh sulle.
- Aitäh, Matt Remick! - Aitäh, Patty Leigh!
- Tiim „Avatud“! Jah! Tiim „Avatud“! - Tiim „Avatud“!
Jaa!
Persse!
Kas film kaotas?
Ei, võitis.
Palun vii mind koju.
Saab tehtud.
Tõlkinud Triin Jürimaa