VAIKŲ ONKOLOGĖ
Ačiū.
Metas kapučinui.
Net nupiešiau paveiksliuką su pieno puta.
- Ar čia penis? - Čia palmė.
Išties primena penį. Va taip.
Gerai, dabar matau.
- Taip. - Suprantu, kodėl pasirodė.
Tai palmė.
- Tau. - Labai skanu.
Ačiū.
Nuoširdžiai sakau, kokia atgaiva būti su tokiu kūrybingu žmogumi.
Na, ačiū.
Eina šikt. Vilką mini.
Čia... „MK Ultra 4“.
Nežinojau, aš tiesiog junginėjau kanalus...
Ne, čia mano filmas.
Žinai, aš sukūriau šį filmą.
- Tai tavo darbas, oho. - Taip.
Nė nenutuokiau. Tai tu režisavai?
Panašiai. Aš jį užtariau.
Tiesą sakant... nupirkau originalų „MK Ultra“ scenarijų.
Jis buvo mažo biudžeto šnipų trileris, bet tapo didžiule franšize.
Jei jis gali su savo protu sprogdinti mašinas,
kodėl nesugeba atimti blogiukų ginklų?
Kad visiškai suprastum „MK Ultra 4“,
turi neseniai būti mačiusi „MK Ultra 2“,
kurio veiksmas iš tiesų vyksta tarp „MK Ultra 3“ ir „MK Ultra 4“.
Na, aš nė vieno nemačiau.
Gal juokauji?
- Tai bent. - Nepyk.
Nieko tokio.
Jie visame pasauly uždirbo 3,8 mlrd., bet... daug ko nesudomino. Atrodo.
Gal kitą savaitgalį pasidarom maratoną?
Visus pažiūrėtume. Kiek jų yra?
- Septyni. - Gerai.
Turėtų būt smagu. Aš tau gyvai pakomentuosiu.
Sužinosi visas nešvarias paslaptis.
Gal per vėlai siūlau,
bet ar tu užsiėmęs šįvakar?
O kas?
Turiu eiti į tokį darbo renginį.
Į žiauriai prašmatnų
ir iškilmingą „Cedars-Sinai“ medicinos centro labdaros renginį.
Šiaip ten labai linksma,
nors jis surengtas dėl vėžiu sergančių vaikų.
Ten bus daug alkoholio.
Tikiuosi, kai tokia tema.
Jei negali, tai negali. Nieko baisaus.
- Nereikia, kad ateitum. - Ne, galiu ateit.
Galiu pasistumdyt darbus. Mielai nueičiau.
Ačiū, kad pakvietei.
Tikrai? Ten bus daug daktariškos šnekos.
Dievinu daktarišką šneką.
„Lopą Adamsą“ mačiau 12 kartų.
Koks tu juokingas.
- Dėkui. - Ne, čia gerai.
Labai gerai.
Paprastai gydytojai, su kuriais susitikinėju,
būna susireikšminę rimtuoliai, bet tu ne toks.
Tu nežiūri į save rimtai.
Ne, nežiūriu.
- Ne, tai labai gerai. - Aha.
Ačiū.
Lauksiu vakaro.
Svarbios naujienos. Šįvakar mieste kilo chaosas.
Žmonėms patariama saugotis slėptuvėse.
Šią vasarą...
- Matai ką nors? - Ne.
Filmo „Ji“ režisierius pristato...
Užuodi?
O šūdas.
Jis maunas kelnes.
Mes susitvarkysim.
Mane apkakojo!
Tai reiškia, kad mirsiu?
Anksčiau ar vėliau visi mirsim, drauguži.
O tu – anksčiau.
„Kakapokalipsė“.
VASARĄ
Gerai, žmonės. Mums patinka, bet įsisuko šūdų malūnėlis.
Anonso krizė.
„Heartland theater“ savininkai atsisako jį rodyti
dėl trykštančio viduriavimo.
- Ką? - Ką?
Tai juokingiausia anonso vieta.
Ne, palaukit.
Šiame filme zombiai užkrečia žmones viduriuodami.
Kaip, po velnių, kitaip jį reklamuot, Maja?
- Prašau mandagiau. - Palaukit.
Ar nepamirštam filmo esmės dėl komedijos?
Sukūrėme juodą satyrą apie medicininę dezinformaciją,
- nenoriu, kad pamirštume tai. - Teisingai.
Filmas gilus ir sudėtingas,
bet noriu anonse trykštančios trydos.
Jei tik laikysitės mano kliento vizijos.
Neramu, ar dėl grafinio viduriavimo vaizdavimo
nenukentės rudų skysčių
- pardavimai, pvz., „Coca-Cola“. - Ne, nesąmonė.
Sakiau, reikėjo parduoti filmą srautiniams transliuotojams.
Nėra savininkų, niekas netestuoja.
- Li, nebūk tokia agente, blemba. - Išgraužk, Metai.
Siaubas ir komedija geriau atrodo kine, o čia siaubo komedija.
- Tu 1 000 % teisus. - Taip.
- Jis teisus. - Taip.
- Aš taip sakiau. - Gerai, pažįstam mano žiūrovus,
tai gal tiesiog išnaudokim zombių šūdų aspektą
ir sukurkim limonado stiklines su užrašu „Zombių kakai“ arba „Kakakola“?
- Taip! - O Dieve. Tu genijus.
Po galais, jis genijus.
Gal kino anonse nebelieka šūdų,
o necenzūruotus anonsus pradėtume su rudu įspėjimu.
Mintis gera, bet, jei atvirai, manau, trykštančios trydos reikia visur.
Kada yra paskutinis tikslus terminas?
Galutinis sprendimas turi būti pateiktas šiandien iki 22.00 val.
Gerai, štai ką darysim.
Truputį pakoreguosim juokelį, bet neiškirpsim jo.
Aš įkalbėsiu kino teatrų savininkus.
- Dėkoju visiems. - Ačiū.
- Gerai, Metai. - Taip.
Labai dėkoju, kad palaikai mane.
Nė nedėkok. Žinok, Džoni, aš nepasiduosiu.
Patvirtinsim tą trydą.
Dėkui, bičiuli.
Šūdas.
- Galim užsisakyt prakeiktų sušių? - Mane užkniso sušiai.
Šią savaitę jau triskart jų valgiau.
Ei. Po velnių, išeini?
Taip, deja, turiu nueiti į svarbų renginį.
- O kaip dėl anonso, blemba? - Aš turiu telefoną.
Atsiųskit man naujus pakeitimus.
Atsiprašau, kas svarbiau už „Kakapokalipsę“?
Tik „Cedars-Sinai“ labdaros renginys. Šiaip aš...
draugauju su ten dirbančia gydytoja.
Tu draugauji su gydytoja?
- Taip. - Su kokia?
- Su vaikų onkologe. Ir kaip jums? - Smagu.
- Aha. - Įspūdinga.
Ką tu gali kalbėt su gydytoja?
Kalbam visom protingom temom, gaidy tu. Ką nori pasakyt, blemba?
- Apie ką pats kalbi? - Leisk paklaust.
Ką daro vaikų onkologai, Metai?
Gydo vaikų vėžį. Man nepatinka jūsų suknistos užuominos.
- Aš gaudausi. - Tebūnie.
Pakeitimus tikrinsim iki 22.00 val.,
tikrai spėsi juos patvirtinti?
Taip. Laimei, ji suvokia, kad mano darbas svarbus,
ji itin jį gerbia ir yra labai supratinga.
- Turėsiu telefoną prie savęs. - Regis, ji nuostabi.
- Turėk telefoną. - Atsiųsim e. laišką.
38-OJI KASMETINĖ VAIKŲ ONKOLOGIJOS GALA
Būsiu atvira. Tai eksperimentinis gydymas.
Nors tikslas išgydyti jūsų dukrą,
išlieka rizika, kad jis bus visiškai neveiksmingas.
Štai ką darysim.
Po trydos nerodom Džošo.
Kadre toliau rodom Noksvilį. Nematom nutriesto Džošo.
Ne, man tai etinė dilema. Žinoma... tėvams tai labai sunkus sprendimas.
Tad neskubėkit ir gerai pagalvokit...
Ir tegu bezdalas skamba šlapiai. Sultingai, gerai?
Puiku. Dėkui.
Šūdas.
- Dovanok, darbo reikalai... - Suprantu.
- Jiems nėra galo, ar ne? - Nėra.
- Eina šikt. Žiūrėk. - Kas?
Plokštelė su visais čia filmuotais filmais.
„Openheimeris“. „Džiglis“. „Kovos klubas“, kietai.
Tas girdėtas – „Kovos klubas“.
Nesu mačiusi, bet girdėtas.
Nematei „Kovos klubo“?
- Ne. - O Dieve. Neįtikėtina.
- Reikės įtraukti į sąrašą. - Dieve. Kiek jau ten yra?
Kokie 47 filmai ar panašiai.
- O, 47 filmai? - Aha.
Daugiau, nei apskritai esu mačiusi gyvenime.
Geriau pradėt nuo šiandien, a?
Sara.
- Labas. - Labas.
- Čia mano draugai. - Šaunu.
- Čia gyd. Rebeka Čen-Sanders. - Labas.
- Sveikas. - Čia gyd. Stivas Čenas.
- Labas. - Labas.
O čia Metas Remikas.
Taip. Du gydytojai. Įspūdinga pora.
Labai ačiū. Turiu pasakyti, koks įspūdingas kostiumas.
- Ką? - Jis pasiūtas?
- Taip. - Rudas.
Rūdžių spalvos. Jei reikia gero siuvėjo, galėčiau rekomenduoti.
Ne. Saviškį išsinuomavau.
Nepasakytum.
Stivas – geriausias CAR specialistas „Cedars“ centre.
Nieko sau. Nuostabu. Mane irgi domina mašinos.
Turiu „Aston Martin Fiat“.
Ką tik įsigijau 7-ojo dešimtmečio „Studebaker“.
Atleisk, ne. Šiems vakarėlių liūtams CAR reiškia
chimerinius antigenų receptorius.
Dovanok. Mes moksliukai.
Iš tikrųjų skamba kaip ginklas iš mokslinės fantastikos filmo.
Kokia jis atgaiva.
Ar ne? Jis ne gydytojas.
Visiškai.
Šiaip labai panašu į holivudinį vakarėlį.
Tik visi truputį protingesni.
- Truputį. - Aha.
Koks tu juokingas.
Esi kalbėjęs su ortopedu?
Esu prasmingiau pasikalbėjęs su golfo lazda.
Išties.
Metai, kokios tavo pareigos prie filmų?
Metas yra Holivudo magnatas.
Jis vadovauja filmų studijai.
- Ji vadinasi „Continental Studios“. - Na, dovanokit man.
Kokius filmus išleidai?
Užtariau „MK Ultra“ franšizę.
„Švyturio sargą“, pirmą ir antrą „Žioplių“ filmus.
- O, smagu. - Nežinau.
Iš tiesų labai smagu,
bet, kaip ir jūsų darbe, taip ir čia kartais būna daug įtampos.
Aišku.
Turbūt tam tikra prasme.
Taip.
Pažiūrėkim. Ten...
Džošai, Džune!
Tau jie patiks.
- Labas. - Labas, Sara.
- Labas. - Labas.
- Sveiki. - Čia turbūt Metas.
Aš Metas. Labas. Malonu susipažinti.
- Sveiki. - Labas.
Oho, koks prašmatnus smokingas.
Ką žinau. Paprastas smokingas, ar ne?
Na, aš šį nusipirkau sesers vestuvėms 2003 m., jis dar tinka.
Geras. Kokie skvernai, žmogau. Man patinka.
- Norit gėrimų? - Taip.
- Gerai.
Kaip smagu.
Metai, atrodo, kad žaidi golfą, atspėjau?
Ne, nežaidžiu.
Ir nualpstu pamatęs kraują,
- tad būčiau šūdinas gydytojas... - Daug prarandi.
Dėl golfo, ne dėl gydytojo profesijos.
Na, išklausysiu tavo argumentus.
Įtikink mane. Išdėstyk savo požiūrį.
Gerai, na, tai tikrai gera mankšta. Pakvėpuoji grynu oru, nusiramini.
To meno neištobulinsi. Vis kovoji su tuo.
Kartais labai smagu, kartais susierzini.
- Kaip ir gyvenime. - Na va. Skamba smagiai.
Norėčiau pamėginti.
Spėju, atidžiai žiūrėjai „Draugelius“.
O gal tai per daug panašu į realybę, todėl nesmagu?
„Draugeliai“ patiko milijonams žmonių.
O aš mačiau siaubo filmą, kuris jums patiktų.
Veiksmas vyksta ligoninėje. Režisierius – Aris Asteris.
- Nežinau jo. - Jis nuostabus.
- Žodžiu. Į sveikatą. - Į sveikatą.
Jei atvirai, kine nebuvom po „Barbenheimerio“.
Jau kiek metų praėjo.
Į kiną nebevaikštom nuo COVID pandemijos.
Dabar viską žiūrime internetu.
Na, sugrįžkite. Mielai jūsų laukiame.
Pasakykit tai mano pakvaišusiam vyrui.
- Jis nupirko 196 cm įstrižainės TV. - Teisingai.
- Oho. - Pripažinsiu, man jis patinka.
- Patinka. - „Tikros namų šeimininkės“.
Galiu lažintis, kad jis geresnis už bet kokią kino salę.
Nežinau, IMAX ekrano įstrižainė yra 24 m,
tad, žinai, gal jis kiek geresnis.
- Tiesa. - Aha.
O š... Turiu atsiliepti.
- Labai atsiprašau. Dovanokit. - Viskas gerai. Nesinervink.
- Klausau. Sakyk naujienas. - Aš čia su Džoniu.
Turim versiją, kur matai šūdus,
bet taip trumpai, kad beveik nepastebi.
- Kaip bekvapis bezdalas. - Aišku.
- Atsiųskit, kai bus paruoštas. - Iš ko jis juokias?
- Kas yra? Kas juokinga? - Svarbūs darbo reikalai.
Kalbant apie darbą, ką tik mačiau Ramirezo vaiko nuotraukas.
- Koks košmaras. - Taip.
Nežinau, negerai.
- Visai negerai. - Labai gaila, Sara. Sunki situacija.
- Taip. - Baisu.
Sunku, kai aplinkybės blogos,
bet vis tiek turi stengtis iš paskutiniųjų ir išlikti narsus.
Esu buvęs tokioje situacijoje...
Ką turi galvoj... Pala, ar tu...
Sakai, kad esi sunkiai sirgęs... Aš nežinojau...
Ne. Ne ne ne.
Tiesiog, kaip ir jūs visi, esu susidūręs su sunkiomis dienomis darbe, būna žiauru.
Žinoma.
Neįsižeisk, Metai, bet mes dirbdami susiduriam su rizikingomis situacijomis.
Aš irgi susiduriu su labai rizikingomis situacijomis.
O taip.
- Na... - Esu tikra, kad susiduri.
Tipo, „Kokią kainą nustatyti už didelę spragėsių porciją?“
Taip?
- Tik juokauju. - Juokinga.
Ne, aš visai ne tuo užsiimu.
- Taip. Aš... - Labai svarbu.
Tik sakau, kad mūsų visų darbuose yra daug įtampos. Tik tiek.
Yra vienokia įtampa ir kitokia. Na, jei atvirai, man pavydu.
Mes sukamės prie gyvybės ir mirties, o tu...
Tau tereikia apsiginti nuo „Rotten Tomatoes“ kritikos.
Aha.
Nemeluosiu, „Tomatometer“ turi daug įtakos pardavimams.
Jūsų žiniai, filmavimo aikštelėje nuolat miršta žmonių.
Ar čia yra kuo girtis?
Aha.
Ne. Visai ne. Aš nesigirčiau tuo.
Tik sakau,
jums visiems labai rūpi darbo rezultatas,
kaip ir man rūpi mano meno rezultatas.
Pala, tavo meno? Tu...
Juk dirbi studijai, kuri leidžia tuos „MK Ultra“ filmus.
Kur galvos sprogsta?
- Taip. - Manai, tai menas?
- Manau. - Eik jau.
Žiūrėk...
Esu tikra, tai puikiai sukurtas lengvutis filmas,
- bet tai nėra tikras menas, tiesa? - Ne.
- Aha. - Susiraskim savo vietas.
Tai menas, jeigu ką. Visi filmai yra menas.
Ne jums spręst, kuri filmas menas, kuris – ne,
tik dėl to, kad jis jums nepatinka.
Dėl to menas man taip patinka,
kol sugebama perteikti žmogiškas emocijas,
tol tai galima vadinti menu.
Tai tiek Pikaso „Gernika“, tiek „Emodži filmas“ yra menas?
- Tai nori pasakyt? - „Krikštatėvis“ ne menas?
- Ne, „Krikštatėvis“ akivaizdžiai menas. - Na va, prašom.
Bet niekas nebekuria tokių filmų.
- Rodo tik didvyrius, naikintuvų lakūnus. - Aha.
Nori meno – junkis televizorių.
Matėt „Lokį“?
- Taip, šefe. Dievinam „Lokį“. - Koks geras.
Gerai, parodysiu kadrą iš „MK Ultra“.
Pažiūrėkit ir pasakykit,
kad čia ne menas.
„Panaudojom variantą, kur į burną nepatenka trydos.“ Ką?
- Dieve brangus, kas čia? - Čia darbo reikalai.
- Nekreipkit dėmesio. - Panašu į tikrą meną.
Žinokite,
ta žinutė susijusi su labai svarbia satyra, kurią kuriame.
Jums turėtų būti įdomu,
ji apie medicininę dezinformaciją socialinių medijų laikmetyje.
Su tryda burnoje?
Taip, mes sumaniai nusprendėme
kaip metaforą panaudoti zombius, kurie platina virusą viduriuodami smarkia srove.
Tai tavo svarbioji satyra yra...
tik juokeliai apie antrą galą?
Na, žinot ką?
Menas turi sukelti reakciją,
o jūsų reakcija – juokas,
tad tik įrodote, kad tai menas, suprantate?
Mano reakcija yra mintis, kad tas filmas yra suknistai kvailas.
Ak taip? Pasakyk tai „Oskaro“ laimėtojui Spaikui Džounzui.
- Kam? - Jis režisavo...
- „Kas toks Spaikas Džounzas?“ - Nesvarbu.
Gerai, jis neprivalo jo žinot.
- Koks skirtumas? - Pakalbėkim apie ką kita.
- Jie patys apie tai kalba. - Yra daug...
Turiu darkart atsiliept.
- Atsiprašau. Dovanok. Gerai. - Gerai.
Tuoj grįšiu.
- Klausau. - Linksminies su savo gydytojais?
Jei atvirai, ne.
Jie mažiau apsiskaitę, nei tikėjausi.
Jie nė nežino Spaiko Džounzo.
- Pasitikrink telefoną. - Tuoj.
O Dieve.
O Dieve. Taip.
Taip, tuoj pat išsiųsk šitą, kad jį patvirtintų.
Du...
Parduota už 5 000 dol. gražiam džentelmenui priekyje. Šaunuolis, pone.
- Džekai! - Taip!
- Jis jo norėjo. - Norėjo.
Aha.
- Viskas gerai? - Taip. O tau kaip?
- Gerai jauties? Nesusipykom? - Taip.
- Manau. - Nepyk dėl to.
- Truputį prisikalbėjom. - Aha.
- Bet aš pasiruošęs linksmintis. - Puiku.
Tik ne per daug. Turiu darbo iš ryto.
Susitiksiu su pjesių autoriumi iš Londono.
- O, tikrai? - Taip.
Kokias pjeses jis rašo?
„Hario Poterio“ pjeses.
Oho. Kaip įmantru.
Aha.
Gerai. Mūsų eilė. Viskas. Dalyvaujam.
Iki kiek siūlysite?
Iki 100 000, pasidalinsim po lygiai, tai po 50 000. Gerai?
Girdėjau, kad Rikis su draugais
nesiūlys daugiau nei 80 000.
- Tegu užsikruša. Mes laimėsim. - Laimėsim.
- Taip. - Dabar siūlysite kainą
už svajonių atostogas keturiems geriausiame pasaulio golfo aikštyne
„Royal County Down“ Šiaurės Airijoje,
kur jums privačias pamokas ves geriausias golfo žaidėjas Skotis Šefleris!
Kokia nuostabi galimybė!
Siūlymai prasideda nuo 20 000.
- Kas nors siūlo 20? - 20 000!
- O kas nors siūlo 25? - 25 000!
25! Ar siūlote 30?
Trisdešimt. Siūlo 35, dabar 40. Dabar 45.
Ar siūlote 45? Dabar 50. Reikia 50... Dabar 55. Ar siūlote 60?
- Šešiasdešimt! - 60 000!
Ar kas nors siūlo 65?
- Septyniasdešimt! - Septyniasdešimt! O 75?
- 75 000. - Velniop, 80.
80 000!
- 85 000! - Branguti! Neskubėk.
- Ne, viskas gerai. - Tu laimėsi.
- Per aukcionus pametam galvas. - O taip. Žinau.
Kas gali būti smarkiau už vyrus, besivaržančius dėl golfo?
- Taip. - Taip.
- Net gąsdina, vos galiu žiūrėt. - Beprotiška.
Kaip ir sakėte, jūsų gyvenime daug rizikos.
- Vis dar pyksti? - Gerai jau.
- Gali baigt? - Baigsiu.
Kur dingo linksmuolis Metas? Pasiilgau jo.
Tu teisi. Nuo šiol būsiu linksmuoliu Metu.
Aštuoniasdešimt penki. Reikia 90. Ar bus 90?
- Kas... 90! - Devyniasdešimt!
- O nuo 90 iki... penkių? Nagi... - 95 000!
- Pagąsdinau juos. Aš... - 100!
Šūdas.
- 100 000! - Brangusis, tu gali.
Pirmyn.
- Velniop, parduosiu kelias investicijas. - Taip.
Šimtas dešimt!
110 000 dol.!
- Eina šikt, išprotėjote. - Tikrai!
Še jums! Onkologija neišsipisinėja!
Ak, pažvelkit į juos. Jie dėjo į krūmus.
- Šaunuolis. - Laimėjom!
Vienas, du,
ir turiu...
- 200 000 dol.! Taip! - 200 000!
Ar kas siūlo 210?
- Vienas, du... - Pala!
- Parduota! - O mažuti!
Taip! Jėga! Nėra už ką!
Aš supistai nekenčiu vėžio!
- Jėga! - Tu nesveikas?
- 200? - Kas per šūdas?
Kas? Norėjot linksmuolio Meto? Šitai išties linksma.
- Nuostabu. - Tu varžaisi su savo stalu.
Na, kas jums svarbiau?
Norit surinkti lėšų labdarai ar pažaist golfą?
Beje, tokia tradicinė dinamika.
Žmonės iš meno sferos finansuoja jūsų mokslo projektėlius.
Vėl suknistas menas.
Apgailestauju, kad jums reikia menininkų.
„Spielberg Pavilion“, „Streisand Center“,
- kad ir kokia jo paskirtis. - Tau nepatinka golfas.
Jie mane sudomino. Įtikinamai kalbėjo.
Netobulumo vaikymasis. Kaip gyvenimas. Kaip menas, tiesą sakant.
- Aha, išgerkim. - Man reikia išgert.
Kas nors nori išgerti? Aš vaišinu.
- Dieve! - Brangusis, ne.
Tiesiog nurimk.
Rimtai? Tu taip užsišikai,
kad jie truputį pasijuokė iš tavo kakučių filmo?
Rimtai sakai, kad paaukojau 200 000 dol. labdarai, nes noriu būt šunsnukiu?
- Taip, nes būtent tai padarei. - Tai visai netiesa.
Aš įsitraukiau į aukciono įkarštį.
- Įsitraukei? - Tokia energija užkrečiama.
- Prašyčiau. - Atsiprašau,
nežinojau, kad tu toks filantropiškas, rūpestingas ir...
Aš toks, aišku?
- Jei tu toks... - Taip.
...ir tau tikrai nerūpi golfas,
atiduok atostogas Stivui su Džošu.
Tada atrodysi kaip didvyris ir gal, tik gal,
tapsi mažiau panašus į šunsnukį.
Žinai, aš nuoširdžiai
džiaugiausi galimybe žaisti golfą Škotijoje, bet...
Airijoje.
Dar geriau. Bet aš tikrai rimtai pagalvosiu apie tavo žodžius.
- Pasvarstysiu. - Gerai.
Gerai ir ilgai pagalvok, blemba.
Aš tikiu šia pažanga. Tikrai.
Bet manau, kad netinkamose rankose DI gali sumažinti budrumą...
- Be abejo. - ...ir... Labas.
Labas. Norėčiau jūsų visų atsiprašyti, gerai?
Aš išties nuoširdžiai gailiuosi, kad aukcione pasiūliau daugiau už jus.
Ir norėčiau pasiūlyti jums golfo kelionę nemokamai.
- Tai labai gražu. - Tikrai?
Labai gražu.
Ir už tai teprašau, kad visi sutiktume,
jog mano darbas toks pat svarbus kaip jūsų.
- O jei nesutiksime? - Oho.
Tu tikrai nė kiek nesutinki? Nė iš dalies?
Žiūrėk, Metai, filmai tau yra svarbūs, ir tai šaunu.
Bet jie nėra tokie svarbūs kaip medicina.
Kodėl viena turi būti svarbiau už kita? Tik tiek sakau.
Kodėl jie negali būti vienodai svarbūs?
Nes nėra!
Nepyk, bet jei vaikas suserga vėžiu,
tėvai atves jį į „Cedars“, o ne į „Cinerama Dome“.
Gerai, bet kai nueina į „Cedars“,
kas kabo kiekvienoje palatoje?
- Širdies monitorius. - Šviestuvai?
Ekranas!
Televizorius, per kurį žiūri filmus.
Žmonėms reikia pramogų, meno, kad ir kaip norit tai pavadinti.
Klausykit, jūs gelbstit gyvybes,
- už tai aš jums dėkoju. - Ačiū.
Bet mes, menininkai, suteikiame gyvenimui prasmę.
Ne. Žmonės mėgsta filmus.
Jiems nereikia filmų. Jiems reikia gydytojų.
Jei to nesupranti, tai tu supistai pamišęs.
Tu supistas mulkis, žinai?
Nevadink manęs supistu mulkiu,
nes tu nuobodžiausias mano gyvenime sutiktas vyras.
Taip! Tau patinka golfas.
- Nuobodus sportas, sukurtas nuobodoms. - Klausyk...
- Neburnok ant golfo. - Ką? Burnosiu...
Man neaiškins vyras, apsirengęs kaip suknistas Džiminis Svirplys.
- Tu esi šūdo gabalas. - O, aš?
Gerai, na, leiskit pasakyt. Iš visų medicinos gala,
kurios vyko „Wilshire Ebell Theatre“,
kuri įrašyta vienintelėje fontano plokštelėje?
Joje įrašyti čia filmuoti filmai. Po velnių, ir dar „Džiglis“ ten įrašytas!
Mūsų blogiausi filmai gauna daugiau pripažinimo nei visos čia vykusios
- medicinos labdaros! - Gana. Ateik.
- Blemba, kas tau negerai? - Nieko.
Aš tik imu suprast,
kad gal tu negerbi mano darbo,
o aš negerbiu tavo darbo,
ir mūsų santykiuose vyrauja sveika abipusė nepagarba
- vienas kito profesijai. - Tu negerbi vėžio gydymo?
O, tu jį išgydei? Nemačiau, kad žiniose skelbtų.
Puiku, galiu griebt pakelį cigarečių, ar ne?
Prakeikimas, neįtikėtina.
Turiu paskambinti.
Atsiprašau.
Kaip reikalai su anonsu?
Ką tik patvirtino naujausią variantą.
Puiku. Ačiū. Išsaugojom trykštančią trydą.
Ačiū Dievui. Šūdas, atsiprašau.
Supistas šūdas!
Velnias!
- Jūs sveikas? - Sveikas.
Atsisėskite. Reikia jus apžiūrėti.
Jėzau Marija, visi gydytojai susireikšminę visagaliai.
Viskas man gerai, ačiū. Aišku?
Dieve.
O šūdas.
O ne.
O Dieve.
O ne. Šūdas! O Dieve.
Kas per...
Jei atėjai atsiprašyt, gali nesivargint.
Nieko nebus.
Kas per velnias... Kodėl taip prakaituoji?
Žinai ką, man nerūpi. Tiesiog išeik.
Viskas baigta. Išeik. Palik mus.
- Vis vien žadėjau eit. Gerai. - Jėzau Marija. Neįtikėtina.
- Ką? - Neturiu supratimo.
- Man labai gaila. - Ne, tiesiog baisi gėda.
Šūdas!
Paskambinau iš anksto. Ligoninėje paruošta privati palata.
Ir žinai, kas bus ant sienos palatoje, kai atvyksiu?
Ekranas.
Pasidžiauk tuo ekranu, Metai.
Supistas šūdas!
Žinai, kad visiškai suprastum „MK Ultra 4“,
turi neseniai būti mačiusi „MK Ultra 2“,
kurio veiksmas iš tiesų vyksta tarp „MK Ultra 3“ ir „MK Ultra 4“.
Tai ne, blemba, Maiklas Penja mano klientas.
Trečias buvo geriausias.
Pirmas buvo gan geras. Antras toks dar dar.
Bet dėl „MK Ultra 4“ norėjau išsidurt savo suknistas akis.
Bent jau originali franšizė, galiu pagirt už tai.
Ačiū.
- Turi laiko kitą šeštadienį? - Ne.
Aišku.
Išvertė Kristina Čeidaitė