LASTEONKOLOOG
Aitäh sulle.
Cappuccino aeg.
Joonistasin vahu peale isegi pildi.
- Kas see on peenis? - Palmipuu.
Aga meenutab tõesti peenist. Näe. Vaata niipidi.
- Nüüd saan aru. Jah. - Saan aru, miks nii ütlesid.
See on hoopis palm.
- Spetsiaalselt sulle. Aitäh. - Imemaitsev.
Ja ausõna, väga värskendav on loomeinimesega koos olla.
No aitäh sulle.
Ah sa raisk. Kui hundist räägid... See on „MK Ultra 4“.
Ma ei tea midagi, klõpsisin lihtsalt kanaleid.
Ei, see on minu film.
See on... Mina tegin selle filmi.
- Sinu film või? - Jajah.
Mul polnud aimugi. Sa siis lavastasid selle?
Peaaegu. Ma võitlesin selle eest.
Ma tegelikult... Mina ostsin „MK Ultra“ algse stsenaariumi.
Väikse eelarvega spioonipõneviku, millest sai terve frantsiis.
Kui see tüüp mõttejõul autosid õhku laseb,
miks ta siis pahalaste relvi lihtsalt ära võtta ei saa?
Selleks, et „MK Ultra“ neljandat osa tõesti mõista,
pead olema hiljuti vaadanud teist osa,
mis jääb ajaliselt tegelikult kolmanda ja neljanda osa vahele.
Ma pole neist ühtegi näinud.
Nalja teed?
Anna andeks.
Pole midagi.
Need on kokku 3,8 miljardit teeninud, aga kõik polegi...
Need on vist paljudel kahe silma vahele jäänud.
Kuule, võiksime järgmisel nädalavahetusel filmimaratoni teha.
Kõik ära vaadata. Palju neid on?
- Seitse. - Selge.
Kõlab vahvalt. Saan otsekommentaari pakkuda.
Kuulujutte rääkida.
Kuule, küsin seda küll viimasel hetkel,
aga mida sa täna õhtul teed?
Mis siis?
Ma pean ühele tööüritusele minema.
Mingile ülipeenele
Cedars-Sinai pidulikule heategevusüritusele.
Tegelikult on seal lõbus, olgugi et raha kogutakse vähihaigetele lastele.
Ja alkoholi on ohtralt.
Ma loodan küll, asjaolusid arvestades.
Pole midagi, kui sa tulla ei saa.
- Sa ei pea tulema. - Ei, saan küll.
Võin oma plaane muuta. Jah, ma tulen rõõmuga.
Aitäh kutse eest.
Oled kindel? Pead lõputult arstide loba kuulama.
Ma jumaldan arstide loba. Vaatasin „Patch Adamsit“ 12 korda.
Sa oled nii naljakas.
- Aitäh. - Ei, see on tore.
Väga tore lausa.
Arstid, kellega ma tavaliselt kurameerin,
on end liiga tõsiselt võtvad egomaniakid, aga sina ei ole selline.
Sa ei võta ennast üldse tõsiselt.
Ei võta jah.
- Ei. Ja see on väga tore. - Jah.
Aitäh.
Ootan huviga.
CONTINENTALI STUUDIOD
Uudised. Täna öösel on linna vallutanud kaos.
Võimud soovitavad inimestel varjuda.
Sel suvel...
- Näed sa midagi? - Ei.
Filmi „Temake“ režissöörilt...
Haisu tunned?
Oh sa raisk.
Sitale hakkab.
Me saame tast jagu.
Ma sain kakaga pihta.
Kas ma suren nüüd?
Varem või hiljem sureme me kõik, sõbrake.
Ja sina sured varem.
„Kakakalüpsis“.
SUVEL
No nii. See meeldib meile, aga seis on sitt.
Meil on treilerikriis.
Heartlandi kino omanikud keelduvad seda näitamast,
pasaplahvatuse pärast.
- Mida? - Mis mõttes? See on kõige naljakam osa.
Ei, oota. Film räägib inimesi kõhulahtisusega nakatavatest zombidest.
Mis kuradi kombel me seda sinu arust müüma peaksime?
- Ära hüppa. - Oot.
Kas filmi sõnum läheb naljade tõttu kaduma?
Me tegime satiiri meditsiinilisest väärinfost.
- See mõte ei tohi kaotsi minna. - Jah, see on sügav ja mitmekihiline film,
aga pasaplahvatus peab treilerisse jääma.
Peaasi, et te austate mu kliendi visiooni.
Jah, aga on tõsine oht, et kõhulahtisuse näitamise tõttu
on raske müüa kinos
- pruune vedelikke, näiteks Coca-Colat. - Ei. Naeruväärne.
Seepärast soovitasingi filmi voogedastusse müüa.
Ei mingit jama kinoomanikega.
- Leigh, sa ajad ehtsat agendi jura. - Käi kanni, Matt.
Õudus ja komöödia mõjuvad kinos paremini. Ja see on õuduskomöödia.
- Sul on 1000% õigus. - Jah.
- Tal on õigus. - Tõsi.
- Ma ütlesin just sama. - Olgu. Ma tunnen oma publikut.
Keerame pasandavate zombide teemale veel vinti peale
ning valmistame Zombipurtsu ja Kaka-Cola joogitopsid.
- Õige! - Issand, sa oled geenius.
Täielik geenius ju.
Või siis jätame kinotreileri sitavabaks
ning pasaplahvatus jääb keelureitinguga versiooni.
Ei, mõte on hea,
aga minu arust peaksime pasaplahvatusest alustama.
Millal on viimane aeg treiler ära saata?
Viimane tärmin, kõige hilisem aeg, on kell kümme õhtul.
Olgu, siis teeme nii.
Kõpitseme seda nalja, aga välja ei jäta. Kinoomanikke veenan ise.
- Aitäh kõigile. - Aitäh.
- Olgu. Matt. - Jah.
Aitäh, et sa mind toetad.
Pole probleemi. Ja Johnny, ma olen valmis selle eest võitlema.
See pasaplahvatus jääb sisse.
- Aitäh, semu. - Jah.
Pagan.
- Äkki tellime nüüd sushi't? - Ei, aitab sushi'st.
See oleks sel nädalal neljas kord.
Kuule. Ära lähed või?
Jah, kahjuks ootab mind äärmiselt oluline üritus.
- Aga mis sest kuradi treilerist saab? - Mul on telefon kaasas.
Saatke uued versioonid mulle.
Mis on tähtsam kui „Kakakalüpsis“?
Üks Cedars-Sinai heategevusüritus. Ma...
No ma käin ühe sealse arstiga.
Sa käid arstiga?
- Jah. - Mis arstiga?
- Lasteonkoloogiga. Mis sa sellest arvad? - Lõbus.
- Jah. - Päris uhke.
Millest sinul ja arstil rääkida on?
Igasugu tarkadest asjadest. Mida sa öelda tahad?
- Millest sa ise räägid? - Üks küsimus.
Millega lasteonkoloog tegeleb?
Laste vähiga. Mulle ei meeldi teie vihjed.
- Olen asjaga kursis. - Kindel see.
Viimased versioonid saabuvad kella kümneks.
Oled kindel, et sa saad need kinnitada?
Jah, õnneks mõistab mu pruut minu töö olulisust,
peab sellest lugu ja on äärmiselt vastutulelik.
- Hoian telefoni sees. - Ta on vist tore.
- Ära telefoni välja lülita. - Meilime.
38. IGA-AASTANE LASTE ONKOLOOGIA GALA
Vaata, ma ei hakka keerutama. See on ravimikatsetus.
Eesmärk on muidugi teie tütar terveks ravida,
aga ravim ei pruugi üldse toimida.
Olgu, teeme järgmist.
Pärast pasaplahvatust me Joshi ei näita.
Kaamera jääb Knoxville'i peale, pasaga kaetud Joshi ei näe.
Minu jaoks on see eetiline dilemma, aga ilmselgelt on see...
see on lapsevanema jaoks väga, väga raske otsus.
Võtke aega, mõelge järele...
Vaata, et ta peeretaks purinaga. Tehke see hästi mahlakaks, eks?
Väga hea. Aitäh.
Kurat.
- Anna andeks, üks tööasi. - Ma tean.
- Ei mingit pausi, mis? - Ei.
- Ah sa raisk. Näe. Vaata. - Mida?
Tahvel kõigile siin üles võetud filmidele.
„Oppenheimer“, „Gigli“. Ja „Kaklusklubi“, see on küll lahe.
„Kaklusklubist“ olen ma kuulnud.
- Näinud ei ole. - Sa pole „Kaklusklubi“ näinud?
- Ei. - Heldus, lihtsalt uskumatu ju.
- Lisame selle nimekirja. - Issand. Palju neid juba on?
Umbes 47 filmi.
- 47 filmi? - Jah.
Rohkem kui ma neid elus vaadanud olen.
Siis tuleb täna algust teha, mis?
Sarah!
- Tere. - Tere.
- Minu sõbrad. - Lahe.
- Dr Rebecca Chan-Sanders. - Tere. Kuidas kulgeb?
- Tere. - Ja dr Steve Chan.
- Kuis läheb? - Tere.
Ja tema on Matt Remick.
Jah. Kaks arsti lausa. Muljet avaldav paar, mis?
Aitäh sulle. Aga mulle avaldab muljet hoopis see.
- Mis? - On see rätsepatöö?
- Jah. - See on pruun.
Roostekarva. Kui sa head rätsepat vajad, võin soovitada.
Ei, minu oma on laenatud.
Ei oskaks kahtlustadagi.
Steve on Cedarsi CARi-spetsialist.
Väga äge. Ma olen ise ka suur autode fänn.
Mul on Aston Martin. Ja Fiat.
Ostsin just 60ndate Studebakeri.
Vabandust, ei-ei. CAR on kimäärse antigeeni retseptor,
siinsete peoloomade jaoks.
Anna andeks. Nohikuhoiatus!
See kõlab nagu relv mõnes ulmefilmis või kusagil.
Ta on nagu sõõm värsket õhku.
- Eks ole? Igatahes pole ta arst. - Kaugel sellest.
See meenutab Hollywoodi pidusid.
Ainult et siin on kõik natuke targemad.
- „Natuke“. - Jah.
Sa oled nii vaimukas.
Oled mõne ortopeediakirurgiga rääkinud? Isegi mu golfikepp ajab targemat juttu.
Tõsi ta on.
Matt, millega sa filmimaailmas tegeled?
Matt on Hollywoodi mogul.
Jah, ta juhib filmistuudiot.
- Continentali stuudiot. - No mis sa kostad.
Mis filme sa teinud oled?
No mina panin aluse „MK Ultra“ frantsiisile.
„Majakavaht“, „Lollide meeste“ esimene ja teine osa.
- Kõlab lõbusalt. - Ma ei tea neid.
See on tõesti üsna lõbus, aga, noh,
stressi on vahel väga palju, just nagu teie tööski.
Eks jah.
Mingis mõttes vist küll.
Jah.
Vaatame. Seal on...
Näe, seal on... Josh, June!
Nad meeldivad sulle kindlasti.
- Hei! - Tere, Sarah.
- Tere. - Hei.
- Tervist. - Ja tema on vist Matt.
Olen jah. Tere. Väga meeldiv.
- Kuidas läheb? - Kuidas läheb?
Oh sa, nii uhke smoking.
Ma ei tea, tavaline smoking ju, eks?
No mina ostsin selle 2003. aastal oma õe pulmadeks ja see läheb endiselt selga.
Lahe. Isegi lõhik on taga. Väga äge.
- Juua soovite? - Jah.
- Jaa. - Hästi.
- Väga lõbus on. - Jaa.
Matt, sa mängid kindlasti golfi, eks?
Ei, ei mängi. Aga jah,
lisaks minestan ma verd nähes,
- nii et oleksin väga sitt arst. - Sa jääd paljust ilma.
- Mõtlen golfi, mitte arsti ametit. - Jah.
Kuulan meeleldi su müügikõnet.
Jah, müü golf mulle maha.
Hästi. Noh...
See on suurepärane trenn. Värske õhk, rahu ja vaikus.
Täiustada seda enam ei saa, see on oivaline heitlus.
Jah, vahel erutav, siis jälle ängistav.
- Nagu elu ise. - Vaat siis. Kõlab lõbusalt.
Tahaksin proovida.
Sa vaatasid kindlasti sarja „Kaaskond“.
Või oli see nautimiseks liiga su oma elu moodi?
„Kaaskond“ on sari, mida armastavad miljonid.
Nägin õudusfilmi, mis teile meeldima peaks.
Tegevus toimub haiglas, Ari Aster lavastas.
- Ma ei tea teda. - Ta on võrratu.
- Nojah siis. Tervist! Jaa. - Tervist.
Ausalt öeldes ei ole me vist pärast „Barbenheimerit“ kinos käinudki.
Juba mitu aastat siis.
Me loobusime kinos käimisest COVIDi ajal.
Nüüd vaatame kõike voogedastusplatvormidelt.
Võiksite tagasi tulla, võtame teid rõõmuga vastu.
Räägi seda mu hullule mehele.
- Ta ostis 77-tollise teleri. - Just nii.
- Ohoh. - Tunnistan, et jumaldan seda.
- Jumaldad jah. - „Ehtsad koduperenaised“.
Vean kihla, et see on kõigist kinodest parem.
Ei tea midagi. IMAXi ekraan on 21-meetrine.
Pisut parem kui 77 tolli, eks?
- Tõsi. - Jah.
Oh pagan. Pean vastu võtma.
- Andke andeks. Palun vabandust. - Pole midagi.
- Halloo? Räägi uudiseid. - Olen koos Johnnyga.
Meil on versioon, kus sitta on endiselt näha,
aga ainult hetkeks, see on pigem alateadlik.
- Alapepulik. - Selge.
- Saada ära, kui valmis saab. - Miks ta naerab?
- Mis sulle nalja teeb? - Üks tähtis tööasi.
Tööst rääkides... Ma nägin just Ramirezte lapse skanne.
- Täielik košmaar. - Jah.
Ma ei teagi. Asi on halb.
- Päris halb kohe. - Nii kahju, Sarah, see on karm.
- Jah. - Kohutav.
Jah, väga raske on, kui, noh, seis on lootusetu,
aga sina pead ikka kohal käima ja vapra näo ette manama.
Ka mina olen seda kogenud.
Mida sa... Oota, kas sa oled...
Sa oled mingit rasket haigust põdenud? Ma ei...
Ei. Ei-ei.
Nagu teil kõigil, on ka minul töö juures ränki päevi olnud. Ja see on jõhker.
Jajah, muidugi,
aga ära nüüd pahanda, Matt, kuid meie töös on panused tohutud.
Jah, muidugi. Minu töös samuti.
Jajah.
- Jah, no... - Nii see kindlasti on.
Näiteks: „Kui palju suure popkorni eest küsima peaksime?“
Eks?
- Nalja teen. - Väga naljakas.
Mu töö pole küll üldse selline.
- Ma vist... Jajah. - Aga see on väga oluline.
Ütlen lihtsalt, et meie kõigi tööd on väga pingelised. Muud midagi.
Jah, no pingel ja pingel on vahe.
Ausalt öeldes kadestan ma sind.
Meie tegeleme elu ja surmaga, aga sina...
No sina tegeled Rotten Tomatoesi kriitikaga.
Jajah.
Jah, Tomatimeeter mõjutab piletite müüki kõvasti.
Ja olgu öeldud, et võtteplatsidel surevad inimesed pidevalt.
Kas sellega tasub kelkida?
Just.
Ei, muidugi mitte. Ma ei kelgigi.
Ütlen lihtsalt,
et teie töö tulemus on teile kõigile väga oluline,
just nagu mulle on oluline minu kunsti tulemus.
Kunsti? Aga sa ju...
Teie stuudio teeb neid „MK Ultra“ filme, eks?
Plahvatavatest peadest?
- Jah. - Ja sinu arust on see kunst?
- Jah. - Ära jama.
No kuule, popkorni kõrvale vaatamiseks sobib see film kindlasti hästi,
- aga kunst see küll pole, ega? - Ei.
- No... - Otsime oma laua üles.
Aga olgu öeldud, et see on kunst. Kõik filmid on.
See, et film sulle ei meeldi, ei tähenda, et see pole kunst.
Sellepärast kunst mulle meeldibki:
kui see on inimese emotsioonide väljendus ehedal kujul,
defineeritakse seda kunstina.
Nii et kunst on nii Picasso „Guernica“ kui ka „Emoji film“?
- Seda tahad öelda? - Kas „Ristiisa“ pole kunst?
- „Ristiisa“ on muidugi. - Vaat siis.
Aga selliseid filme enam ei tehta.
- On superkangelased ja hävituslendurid. - Jah.
Kunsti näidatakse teleris. Olete sarja „The Bear“ näinud?
- See on nii hea. - Oo jaa, jumaldame seda.
Olgu. Ma näitan teile ühte „MK Ultra“ kaadrit.
Vaadake ja öelge, et see pole kunst.
„Valisime versiooni, kus pask suhu ei lenda.“
- Issand, mis see veel oli? - Üks tööasi.
- Vabandust. - See kõlab tõesti nagu ehtne kunst.
Kui sa teada tahad,
puudutas see sõnum ühte äärmiselt olulist satiiri,
mis peaks ka teid huvitama,
sest räägib meditsiinilisest väärinfost ühismeediaajastul.
Suhu lendava pasa kaudu?
Jah, me oleme võtnud vastu nutika otsuse
kasutada metafoorina kõhulahtisuse abil viirust levitavatest zombidest.
Su äärmiselt tähtis satiir on siis,
mis, lihtsalt kakanaljad?
Teate, mis?
Kunst peabki reaktsiooni tekitama
ja teie reageerite naeruga,
kinnitades, et tegemist on tõesti kunstiga.
Jah, minu reaktsioon on, et see film kõlab kuradi totralt.
Jah? Räägi seda Oscari-võitjale Spike Jonze'ile.
- Kellele? - Ta lavastas filmi...
- Ta küsib, kes on Spike Jonze? - Vahet pole.
Olgu, jajah, ega ta ei peagi teadma.
- Keda huvitab, eks? - Vahetame teemat.
- Nad ise räägivad sellest. - Siin on palju...
Pean veel ühe kõne vastu võtma.
- Anna andeks. Sobib? Olgu. - Olgu.
Tulen kohe tagasi.
- Halloo? - On sul arstide seltsis lõbus?
Tead, ausalt öeldes ei ole.
Nad pole kaugeltki nii haritud, kui ma arvasin.
Nad ei tea Spike Jonze'igi.
- Vaata telefoni. - Üks hetk.
Püha issand.
Oh issand. Jah.
Jah, saada see kohe kinnitamiseks ära.
Teist korda...
Müüdud 5000 dollariga nägusale härrale esireas. Hästi tehtud.
- Jack! - Jah!
- Ta tahtis seda. Tõega. - Tahtis jah.
Jah.
- Kõik kombes? - On küll. Aga sul?
- On meie vahel kõik kombes? - Jah.
- Arvan küll. - Vabandan varasema pärast.
- Asi läks käest ära. - Jah.
- Aga olen valmis lustima. - Tore.
Mitte liiga palju, pean vara tõusma.
Mul on kohtumine ühe Londoni näitekirjanikuga.
- Päriselt? - Jah.
Mis näidendeid ta kirjutanud on?
Harry Potteri näidendid.
Oh sa. Nii peen.
Jah.
No nii. Läheb lahti. Meie kord.
Palju te pakute?
Maksimaalselt 100 000, jagame selle pooleks, 50 000 nägu.
Kuulsin Rickyt ja ta semusid rääkimas, et nende piir on 80 000.
- Persse käigu. Saame kätte. - Jah.
- Saame jah. - Järgmisena läheb oksjonile
unelmate golfipuhkus Iirimaal neljale inimesele,
maailma parimal golfiväljakul, Põhja-Iirimaa Royal County Downil.
Ja eratund maailma esinumbrilt Scottie Schefflerilt!
Milline imeline võimalus see olla võib!
Alustame 20 000 dollarist.
- Kas keegi pakub 20? - 20 000!
- Aga 25? - 25 000!
25! Kas keegi pakub 30?
30. 35 ja 40. 40, pakuti 45.
Pakuti 45. 50. 50 on olemas. Ja 55. Kas keegi pakub 60?
- 60! - 60 000!
Kas keegi pakub 65?
- 70! - 70! Kas ka 75?
- 75 000! - 80, raisk!
80 000!
- 85 000! - Kallis, pea hoogu.
- Kõik on hästi. - Ma tean. Võit on teie.
- Me läheme neil puhkudel pöördesse. - Oo jaa, ma tean.
Mis oleks pöörasem kui mehed golfioksjonil, eks?
- Jah. - Jah.
- Nii hirmus on, et ei julge vaadatagi. - Jah, sõge värk.
Just nagu te ütlesite: teie erialal on panused tohutud.
- Oled ikka vihane? - Nonoh.
- Äkki lõpetad? - Jah.
Kuhu lõbus Matt kadus? Ma igatsen teda.
Sul on õigus, edaspidi olen lõbus.
85. 85 000, kas keegi pakub 90?
- Kes... Olemas! - 90!
- Äkki 92, 95? - 95 000!
- Ma hirmutan kõik eemale. - 100!
Kurat.
- 100 000! - Kallis, sa saad hakkama.
Tee see ära.
- Persse kah, müün mõned investeeringud. - Just.
Üks ja... 110!
110 000 dollarit!
- Te olete täiesti pöörased. - Ma tean!
Imege muna! Onkoloogid on kohal!
Vaata neid. Neil pole mune.
- Tubli oled. - Võit on meie!
Esimest korda, teist korda
ja ongi...
- 200 000 dollarit! Jah! - 200 000 dollarit!
Kas keegi pakub 210?
- Esimest korda, teist korda... - Ei, oodake!
- Müüdud! - Võimas!
Jah! Võtke heaks!
Ma vihkan vähki! Kurat, kuidas ma seda vihkan!
- Jah! - Hull oled?
- 200? - Mida perset?
Mis on? Tahtsid lõbusat Matti? See oligi lõbus. Päriselt lõbus.
- Lahe oli. - Sa trumpasid meie laua üle.
Ei noh, mis teile siis olulisem on?
Kas raha heategevuseks või mingi golfimäng?
Ja pealegi, niimoodi asjad ju teadupärast käivadki.
Kunstiinimesed rahastavad teie teadusprojektikesi.
Jälle see kuradi kunstijutt.
Kahju küll, et te kunstiinimesi vajate.
Spielbergi paviljon. Streisandi keskus,
- mis see ka pole. - Sulle ei meeldi golf.
Nad muutsid mu meelt. Nad on väga veenvad.
Kogu see ebatäiuslikkuse tagaajamine... Nagu elu, õieti nagu kunst.
- Ma pean midagi jooma. - See on... Jah, joome.
Lähme jooma. Kas keegi tahab juua? Mina maksan.
- Issand. - Kallis, ei-ei.
Ära ärritu.
Tõsiselt, kas sind solvas nii väga,
et nad su väikse kakafilmi üle naersid?
Väidad tõsiselt, et ma annetasin heategevuseks 200 000, et sitapea olla?
- Jah, just seda sa tegidki. - Pole tõsi!
Ma läksin lihtsalt oksjonil hoogu.
- Hoogu? - Jah, energia oli nakkav.
- Tuhat vabandust. - Anna andeks.
Ma ei teadnud, et sa oled nii suure südamega ja hooliv.
Ja olengi.
- Olgu, sel juhul... - Jah.
...kui golf sind tõesti ei huvita,
kingi puhkus Steve'ile ja Joshile.
Saad niimoodi kangelast mängida ja võib-olla isegi
mölaka mainest lahti saada.
Tead, ausalt öeldes
erutas mõte Šotimaal golfi mängida mind väga, aga...
Iirimaal.
Parem veel. Aga ma kaalun su ettepanekut tõsiselt.
- Ma mõtlen sellele. - Olgu.
Ja kurat, et sa sellele pikalt ja põhjalikult mõtled!
Ma usun neisse arengutesse.
Aga valedes kätes saab tehisarust diagnostiline kark...
- Muidugi. - ...ja... Tere.
Tere. Ma tahaksin teilt kõigilt vabandust paluda.
Mul on tõepoolest südamest kahju, et ma teid oksjonil üle pakkusin.
Ja ma tahaksin pakkuda teile seda golfireisi tasuta.
- See on väga lahke. - Tõesti?
Väga kena.
Ja vastutasuks palun ma vaid seda, et me kõik tunnistaksime,
et minu töö on täpselt sama oluline kui teie oma.
Ja kui me ei nõustu?
Te ei nõustu sellega tõesti? Mitte üldse?
Vaata, Matt, filmid on sulle olulised ja see on väga tore, sinu jaoks.
Aga need ei ole sama tähtsad kui meditsiin.
Miks üks teisest tähtsam olema peab? Seda ma öelda tahangi.
Miks need ei võiks võrdselt tähtsad olla?
Sest need pole!
Vabandust, aga kui laps vähki haigestub,
toovad vanemad ta Cedarsisse, mitte Cinerama kinno.
Olgu. Aga kui nad Cedarsisse jõuavad,
siis mida nad iga ruumi seinal näevad?
- Südamemonitore. - Valgusteid?
Ekraani!
Teleekraani filmide vaatamiseks.
Inimesed vajavad meelelahutust, kunsti, mida iganes.
Kuulge, teie päästate elusid,
- ma aplodeerin teile. Aitäh. - Ma tänan.
Aga meie, kunstnikud, muudame elu elamisväärseks.
Ei-ei. Filmid meeldivad inimestele.
Aga nad ei vaja filme. Nad vajavad arste.
Ja kui sa seda ei mõista, oled segane.
Sa oled täielik ajukääbus, tead seda?
Ära nimeta mind ajukääbuseks,
sa ise oled vist kõige igavam mees, keda ma tean.
Oled jah. Sulle meeldib golf.
- Igav spordiala igavatele inimestele. - Kuule!
- Jäta golf rahule. - Mida? Ei jäta.
Mind ei tule õpetama mees, kes meenutab frakis rohutirtsu.
- Sa oled täielik sitapea. - Mina või?
Olgu. No ma ütlen teile ühte asja. Pärast kõiki neid meditsiinigalasid
Wilshire Ebelli teatri saalides...
Millele on üles pandud ainus mälestustahvel?
Filmile, mis siin üles võetud on. Selle tahvli peal on „Gigli“. „Gigli“!
Meie halvimaid filme tunnustatakse rohkem kui kõiki meditsiinigalasid,
- mis üldse toimunud on! - Aitab. Tule.
- Kurat, mis sul viga on? - Midagi pole.
Ma hakkan lihtsalt mõistma,
et sina ei austa vist minu tööd ja mina ei austa vist sinu tööd ka.
Meie suhet iseloomustab eluterve lugupidamatus
- teineteise töö vastu. - Sa ei austa vähi seljatamist?
Vähk on lõplikult seljatatud? Mul on uudis kahe silma vahele jäänud.
Vahva. Võin siis suitsetama hakata, eks?
Kuradi uskumatu.
Pean kiire kõne tegema.
Vabandust.
Mis seis treileriga on?
Viimane versioon kinnitati.
Tore. Aitäh sulle. Võrratu. Me päästsime pasaplahvatuse.
Tänu taevale. Pagan. Anna andeks. Kuradi raisk!
Persse!
- On sul kõik kombes? - On küll.
Võta istet, sind tuleks üle vaadata.
Püha issand, te arstid peate ennast jumalateks.
Mul on kõik hästi. Aitäh. Sobib?
Jessas.
Oh kurat.
Oh ei.
Oh issand. Oh issand.
Oh ei. Persse! Oh issand.
Mis...
Kui sa vabandust paluma tulid, ära raiska aega.
See ei õnnestu.
Mida kuradit... Miks sa higistad?
Tead, vahet pole. Mine lihtsalt minema.
Suhe on läbi. Kao siit. Jäta meid rahule.
- Ma tahtsingi ära minna. - Püha issand. Uskumatu.
- Mida? - Pole aimugi.
- Nii kahju. - Ei, jube piinlik on.
Oh sa raisk!
Helistasin ette, haigla paneb privaatpalati valmis.
Ja kas sa tead, mis selle palati seina peal on?
Ekraan.
Tunne sellest ekraanist siis rõõmu, Matt.
Kuradi perse!
Tead, selleks, et „MK Ultra“ neljandat osa hinnata,
pead vaatama ära teise osa,
mis ajaliselt tegelikult kolmanda ja neljanda osa vahele jääb.
Jah. Ära sa märgi. Michael Peña on mu klient.
Kolmas oli kõige parem.
Esimene oli korralik, teisel polnud viga.
Aga „MK Ultra 4“ vaadates tahtsin ma oma silmad välja torgata.
Vähemalt on see frantsiis originaalne, seda ma tunnistan.
Aitäh.
- Oled laupäeval vaba? - Ei.
Selge.
Tõlkinud Triin Jürimaa