STUDIO
„DĚTSKÁ ONKOLOŽKA“
No páni. Děkuju.
- Cappuccino. - Páni.
I s obrázkem v pěně.
- To je penis? - Palma.
Vážně vypadá jako penis. Tak to patří.
- Už ji vidím. Ano. - Vím, proč jsi to řekla.
Je to palma.
- Pro tebe. - Je to výborný.
Děkuju.
Vážně, je fakt osvěžující být s někým tak kreativním.
No, děkuju.
To mě poser. My o vlku...
To je... MK Ultra 4.
- Netuším. Jen jsem přepínala programy... - Ne, to je můj film.
Na tomhle filmu jsem dělal.
- Je tvůj. Páni. - Jo.
To jsem nevěděla. Režírovals ho?
Tak nějak. Prosadil jsem ho.
Koupil jsem scénář k původnímu MK Ultra.
Byl to nízkorozpočtovej špionážní thriller. Teď je to franšíza.
Umí rozmetávat auta silou mysli,
tak proč těm padouchům prostě nesebere zbraně?
Abys pochopila MK Ultra 4,
musíš se podívat na MK Ultra 2,
který časově spadá mezi MK Ultra 3 a MK Ultra 4.
Neviděla jsem ani jeden z nich.
Děláš si srandu?
- Ty jo. - Promiň.
Ne, to nic.
Celosvětově vydělaly 3,8 miliard, ale ne každej... Spoustu lidí to minulo. Jo.
Co si příští víkend udělat maraton? Zkoukneme všechny. Kolik jich je?
- Sedm. - Dobře.
Bude to zábava. Dám ti živej komentář.
Všechnu špínu.
Hele, možná je to narychlo,
ale máš dnes večer čas?
Proč?
Musím jít na jednu pracovní akci.
Je to takový supersnobácký
charitativní galavečer pro Cedars-Sinai.
Vlastně to bude zábava, i když je to pro děti s rakovinou.
Bude tam spousta alkoholu.
To doufám, vzhledem k okolnostem.
Jestli nemůžeš, nevadí. O nic nejde.
- Nemusíš se mnou jít. - Ne, ne, můžu.
Já... Něco přesunu. Jo, půjdu moc rád.
Díky za pozvání.
Určitě? Budou to samé doktorské řeči.
Ty já miluju. Doktora Flastra jsem viděl 12krát.
Jsi tak vtipný.
- Děkuju. - Ne, to je dobrý.
Je to fakt dobrý.
Víš, doktoři, se kterými obvykle chodím,
jsou přehnaně vážní egomaniaci, ale ty ne.
Ty se vůbec nebereš vážně.
Ne, to fakt ne.
- Ne, a to je dobře. - Jo.
Děkuju.
Těším se na to.
Mimořádné zprávy. Ve městě zavládl chaos.
Policie lidem radí vyhledat úkryt.
Letos v létě...
- Vidíš něco? - Ne.
Režisér filmu Ona...
Cítíš to?
Do hajzlu.
Svlíká se.
To zvládneme.
Nahodil mě!
Takže umřu?
Všichni dřív či později umřeme, kámo.
A ty dřív.
Šmarjapokalypsa.
V LÉTĚ
Tak jo. Je to super, ale je to v prdeli.
Máme krizi s upoutávkou.
Konzervativní kina to kvůli tomu průjmu odmítají promítat.
- Cože? - Co? To je na tom nejvtipnější.
Ne, počkat. Zombie v tomhle filmu infikují lidi svým průjmem.
Jak to kurva máme prodat, Mayo?
- Mírni se. - Počkat.
Nezastínil ten humor pointu filmu?
Je to temná satira o lékařských dezinformacích.
- Nechci, aby to zaniklo. - Jo. Je to komplexní film,
ale ten průjem v upoutávce chci.
Fajn, pokud dostojíte vizi mého klienta.
Bojí se, že realistické vyobrazení průjmu uškodí prodeji
- hnědých nápojů, jako je Coca-Cola. - Ne. To je blbost.
Měli jsme to prodat streamovacím službám. Bez testování, bez kin.
- Nebuď taková agentka. - Vyhul mi.
Horor a komedie se hodí do kin. Je to hororová komedie.
- To máš pravdu. - Ano.
- Vážně. - Jo.
- To jsem říkal. - Fajn, znám svý diváky.
Co se fakt položit do toho pitomýho zombie aspektu
a navrhnout kelímky se Zombiepšoukem nebo zero-průjmovou colu?
- To je ono! - Bože, geniální. Je to fakt génius.
Co udělat upoutávku bez průjmu do kin
a explozi hoven nechat do necenzurovaný, hnědý verze.
To je skvělej nápad,
ale ta exploze hoven tam podle mě být musí.
Kdy je konečný termín pro odeslání?
Absolutně nejzazší finito termín je dnes večer ve 22:00.
Uděláme následující. Upravíme to, ale stříhat to nebudeme.
Nějak to do kin protlačím.
- Díky všem. - Díky.
- Tak jo, Matte. - Ano.
Fakt si vážím tvé podpory.
V pohodě. A abys věděl, Johnny, pro tohle se roztrhám.
Ta exploze hoven bude.
- Díky, kámo. - Jo.
Kruci.
- Objednáme si sushi? - Ne, sushi mám plný zuby.
- Tento týden už jsem ho měla třikrát. - Ty odcházíš?
Jo, bohužel mám důležitou akci.
- A co ta upoutávka? - Mám u sebe mobil.
- Posílej mi nový střihy. - Co je důležitější než Šmarjapokalypsa?
Charitativní akce pro Cedars-Sinai...
Chodím s jejich doktorkou.
Chodíš s doktorkou?
- Jo. - S jakou?
- S dětskou onkoložkou. - Pěkný.
- Jo. - Působivý.
O čem si spolu vůbec povídáte?
Vedeme samý chytrý řeči. Proč jako, vole?
- O čem vy? - Na něco se zeptám.
Co dětská onkoložka dělá?
Léčí rakovinu u dětí. Ty konotace se mi nelíbí.
- Tohle znám. - Jo.
Upoutávku budeme řešit až do 22:00.
Určitě ji budeš schopný schválit?
Ano. Naštěstí chápe, jak je moje práce důležitá,
a respektuje to. Je velice vstřícná.
- Budu na mobilu. - Je úžasná.
- Buď na mobilu. - Napíšeme.
38. ONKOLOGICKÝ GALAVEČER
Budu k vám naprosto upřímná. Jedná se o klinický test.
I když cílem je vaši dceru vyléčit, je tu riziko, že nebude úspěšný.
Fajn, bude to takhle.
Po té explozi hoven nebude záběr na Joshe.
Držte se Knoxvilla. Pokálenýho Joshe neuvidíme.
Ne, je to etické dilema. Očividně je to...
Pro rodiče je to těžké rozhodnutí.
Tak si to v klidu promyslete.
Ať to zní jako řídkej pšouk. Ať je to šťavnatý, jo?
Bezva. Díky.
Sakra.
- Promiň, práce. - Já vím.
- Nikdy to nekončí. - Ne.
- To mě poser. Hele, koukni. - Co?
Plaketa se všemi filmy, co tu točili.
Oppenheimer, Láska s rizikem. Klub rváčů, to je cool.
O něm jsem slyšela. Jo. Neviděla jsem ho, ale znám ho.
Nevidělas Klub rváčů?
- Ne. - Bože. To je šílený.
- Přidáme ho na seznam. - Bože. Kolik už?
- Asi 47 filmů, tak nějak. Jo. - Cože? 47 filmů?
Tolik jsem jich v životě neviděla.
- Tak to abychom s tím večer začali. - Sarah.
- Ahoj. - Ahoj.
- Přátelé. - Fajn.
- Dr. Rebecca Chan-Sandersová. - Jak se máte?
- Zdravím. - A dr. Steve Chan.
- Máte se? - Ahoj.
- A tohle je Matt Remick. - Ano. Oba doktoři. Působivej pár.
Moc děkujeme. Tohle je vážně působivé.
- Co? - Je na míru?
- Jo. - Hnědý.
Rezavý. Jestli sháníte dobrého krejčího, dám vám kontakt.
- Ne. Můj je z půjčovny. - Nikdy nevíte.
Steve má v Cedars na starost CAR.
Páni. Skvělý. Taky jsem blázen do aut.
Mám astona martina, fiata. Pořídil jsem si studebakera ze 60. let.
Promiň, ne. CAR tu pro všechny zúčastněné znamená „chimerní antigenní receptory“.
Omluvte nás, jsme nerdi.
To je jako nějaká zbraň ze sci-fi filmu nebo tak.
- Je jako závan čerstvého vzduchu. - Viď? Není to doktor.
Ne, vůbec ne.
Připomíná mi to hollywoodskou párty.
Jen hosté jsou trochu chytřejší.
- Trošičku. - Jo.
Ty jsi tak vtipný.
Mluvil jste s ortopedem?
I se svou golfovou holí si pokecám líp.
Ano.
- Takže, Matte, čím se u filmu zabýváte? - Matt je hollywoodský magnát.
Ano. Řídí filmové studio.
- Continental Studios. - To koukám.
A jaké filmy jste natočil?
Prosadil jsem franšízu MK Ultra.
Strážce majáku, Pitomce 1 a 2.
- To zní zábavně. - Neznám.
Je to zábava, ale však víte,
stejně jako vaše práce, občas je to stresující.
Jo.
Do jisté míry ano.
Jo.
Tak jo. Tamhle je...
Tamhle je... Joshi, June!
Budou se ti líbit.
- Ahoj. - Ahoj, Sarah.
- Ahoj. - Ahoj.
- Zdravím. - Vy budete Matt.
Jsem Matt. Zdravím. Těší mě.
- Zdravím. - Máte se?
Páni, máte moc pěkný smoking.
Nevím. Prostě normální smoking.
Já si tenhle koupil v roce 2003 na svatbu své sestry a pořád mi padne.
Bezva. A má šosy. Pěkný.
- Někdo drink? - Jo.
- Ano. - Dobře.
- Zábava. - Hej.
Matte, vypadáte, že hrajete golf.
Ne, nehraju. A k tomu omdlévám při pohledu na krev.
- Byl bych hroznej doktor... - O hodně přicházíte.
- V golfu, ne v medicíně. - Jo.
Rád si poslechnu váš názor na golf.
Jo. Přesvědčte mě. Povídejte.
Dobře, je to...
Je to dobré cvičení. Jste na čerstvém vzduchu, v zenu.
Nejde to zdokonalit. Je to jedinečný boj.
Občas je to osvěžující a jindy frustrující.
- Jako život. - Zní to zábavně. Rád to zkusím.
Vincentův svět vás jistě zaujal.
Nebo jste se s ním příliš ztotožňoval?
Vincentův svět milovaly miliony diváků.
Viděl jsem horor, co by se vám líbil. Z nemocnice. Režíroval ho Ari Aster.
- Toho neznám. - Je úžasnej.
- Tak na zdraví. - Jo.
Nebyli jsme v kině, co dávali Barbenheimera.
To už je let.
My přestali chodit od covidu.
Teď všechno sledujeme na streamu.
Měli byste se vrátit. Budeme rádi.
To řekněte mému manželovi.
- Koupil si dvoumetrovou televizi. - Jo.
- Páni. - Taky ji miluju.
- To jo. - Paničky.
Vsadím se, že je to lepší než kino.
Nevím. IMAX má 24 metrů, takže možná o trochu lepší.
- Jo. - Jo.
Sak... Musím to vzít.
- Moc se omlouvám. - To nic. V pohodě.
- Povídej. - Jsem tu s Johnnym.
V téhle verzi ten průjem pořád je, ale je to tak rychlý, že si nevšimneš.
- „Nenápadný jak hovno.“ - Fajn.
- Pošli to, až to bude. - Čemu se směje?
- Copak? Co tě pobavilo? - Důležitá pracovní záležitost.
To mi připomíná... Viděla jsem snímky toho kluka Ramirezových.
- Hrůza. - Jo.
Není to dobré.
- Vůbec ne. - To mě moc mrzí. Je to těžké.
- Jo. - Hrůza.
Je to těžké, když všechno hraje proti vám
a vy musíte vydržet a statečně tomu čelit.
Zažil jsem to, takže...
Co tím... Moment, ty...
Měls vážnou nemoc... To jsem...
Ne, ne.
Stejně jako vy jsem zažil pár náročných dní v práci. Je to brutální.
Jo, to jo.
Ale nic proti, Matte, my... my řešíme vážné záležitosti.
Ne. Taky řeším velmi vážné záležitosti.
Jo.
- No... - Tím jsem si jistá.
Třeba: „Kolik chtít za ten extra velký popcorn?“
Že?
- To byl vtip. - Jo, vtipný.
Tohle vůbec nedělám.
- Asi... Ano. - Důležité.
Všichni máme velmi stresující povolání. To se tím snažím říct.
Jo. No, jak se to s tím stresem vezme.
Já... závidím ti.
My se potýkáme s životem a smrtí a ty...
Tebe trápí jen žebříčky hodnocení.
Jo.
Tomatometr má na prodeje velkej vliv, o tom žádná.
A abyste věděli, každou chvíli někdo umře i na place.
A tím se chlubíte?
Jo.
Ne. Vůbec ne. Tím bych se nechlubil.
Jen se tím snažím říct,
že vám velmi záleží na výsledcích práce,
stejně jako mně záleží na výsledcích mého umění.
Vašeho umění? Moment, ne...
Pracujete pro studia, co točí... ty filmy MK Ultra, ne?
Jak tam vybuchují hlavy?
- Jo. - To je podle vás umění?
- Ano. - No tak.
Je to...
Jistě je to dobře natočený zábavný film,
- ale není to umění v pravém slova smyslu. - Ne.
- Jo. Jo. - Pojďme si najít místa.
Pro pořádek, je to umění. Jako všechny filmy.
To, že se vám nelíbí, neznamená, že o tom rozhodujete.
To mám na umění nejradši.
Pokud upřímně vyjadřuje lidské emoce,
z povahy věci je to „umění“.
Takže Picassova Guernica a Emoji ve filmu jsou obojí umění?
- Je to tak? - Takže Kmotr není umění?
- Ne, Kmotr umění je. - No tak vidíte.
Ale takové filmy už netočí.
- Teď jsou to samí superhrdinové a piloti. - Jo.
Umění? Pusťte si televizi.
Viděli jste Medvěda?
- Skvělý. - Milujeme ho.
Tak jo, ukážu vám záběr z MK Ultra.
Řekněte, že to není umění.
„Použili jsme záběr, kde nemá průjem v puse.“
- Co to má být? - To je pracovní.
- O to se nestarejte. - To zní jako pravé umění.
Abyste věděli, ta zpráva se týká důležitý satiry, na který pracujeme,
a vás by měla zajímat.
Je o lékařských dezinformacích v době sociálních médií.
Ohledně průjmu v puse?
Ano, velmi chytře jsme se rozhodli použít
metaforu zombie, co šíří virus explozí průjmu.
Takže vaše důležitá satira...
Jsou to vtípky o kadění?
Víte co?
Umění má vyvolávat reakci a vy na to reagujete smíchem.
To ještě víc dokazuje, že je to umění.
Mojí reakcí je názor, že ten film je blbost.
Jo? Proč to neřeknete držiteli Oscara Spikeu Jonzeovi?
- Komu? - Režíroval ten fil...
- Kdo je Spike Jonze? - To je jedno.
Fajn, jo. Nemusí ho znát.
- Koho to zajímá? - Změníme téma.
- Oni to furt vytahují. - Je spousta...
Musím přijmout další hovor.
- Omlouvám se. Já... - Dobře.
Hned se vrátím.
- Haló. - Bavíš se s doktory dobře?
Upřímně ne.
Nejsou tak intelektuální, jak jsem předpokládal.
Ani neznají Spikea Jonze.
- Mrkni se na mobil. - Moment.
Panebože.
Ach bože. Ano.
Jo, hned mi to pošli ke schválení.
Podruhé...
Prodáno za 5 000 dolarů tomu elegánovi vpředu. Výborně, pane.
- Jacku! - Jo!
- Chtěl to. Chtěl to. - Jo.
Jo.
- Jsi v pohodě? - Já jo. A ty?
- Dobrý? Mezi námi? - Jo.
- Promiň to předtím.
- Zvrtlo se to. - Jo.
- Chci se bavit. - Bezva.
Ale ne zas moc. Ráno brzo vstávám.
Mám schůzku s jedním londýnským dramatikem.
- Vážně? - Jo.
Jaké hry píše?
Hry o Harrym Potterovi.
Páni. Pěkný.
Jo.
Fajn. Přišla naše chvíle. Jsme na řadě.
Jak vysoko půjdeš?
Končíme na 100 tácech a každý dá 50 táců. Jo?
Ricky a jeho přátelé říkali, že to zaseknou na 80 000.
- K čertu s nima. To dáme. - Jo.
- Co budeme dražit teď?
Vysněný golfový pobyt v Irsku pro čtyři osoby.
Na nejlepším golfovém hřišti na světě, Royal County Down v Severním Irsku,
a soukromé lekce s profi golfistou Scottiem Schefflerem!
To může být úžasná příležitost!
Začínáme na 20 000.
- Slyším 20? Někdo 20? - Jo!
- Dá někdo 25? - Dám 25 000!
Máme tu 25! 30?
A 30. Slyšel jsem 35, teď 40. A 45.
Slyším 45? Teď 50. Potřebuji nabídku 50. A 55. Slyším 60?
- Dávám 60! - Máme tu 60 000! Slyšel jsem 65?
- Dám 70! - Máme tu 70! Někdo 75?
- Jo, 75 000. - Dám 80, sakra.
A 80 000!
- Dám 85 000! - Zlato! Zpomal.
- Ne, dobrý. - Já vím.
- Na těchhle akcích jsme jak šílení. - Jo, vím.
Není nic šílenějšího než přihazovat na golf.
- Jo. - Jo.
- Děsivý, nemůžu to vidět. - Je to ujetý.
Je to, jak jste říkali. Máte velmi náročnej životní styl.
- Jsi pořád naštvaný? - Fajn.
- Necháš toho? - Jo.
- Kam se poděl ten zábavný Matt? Chybí mi. - Pravda. Budu zábavnej Matt.
Je tu 85 000. Potřebuji 90. Slyším 90?
- Někdo... 90! - A 90!
- Slyším 92... 95? No tak. - Dám 95 000!
- Odradil jsem je. Já... - Dám 100!
Kruci.
- Je tu 100 000! - Zlato, to dáš. Do toho.
- Prodám pár investic. - Ano.
Dám 110!
A 110 000!
- Jste blázni. - Jo!
Kčertu! Onkologie válí!
Koukni na ně. Hele. Nemají koule.
- Dobrý. - Máme to!
Poprvé, podruhé
a mám...
- A 200 000 dolarů! Jo! - Slyším 200 000 dolarů!
Dá někdo 210?
- Poprvé, podruhé... - Počkat!
- Prodáno! - Zlato!
Ano! Jo! Nemáte zač!
Nesnáším rakovinu! Nesnáším ji!
- Jo! - Jste blázen?
- Co? 200? - Co děláte?
Co je? Chceš zábavnýho Matta? To byla zábava. No fakt.
- Skvělý. - Přihazuješ proti nám.
Co je pro vás důležitější?
Chcete prachy na charitu, nebo hrát golf?
A takhle to v tradičním pojetí funguje.
My umělci sponzorujeme vaši vědu.
Zase to umění.
Tak jo, pardon, že potřebujete umělce.
Spielbergův pavilon, Centrum Streisand,
- nevím jaký. - Nemáš golf rád.
Přesvědčili mě. Byli přesvědčiví.
Snaha o nedokonalost. Jako v životě. A v umění.
- Potřebuju drink. - Pojďme.
Pojďme na drink. Dá si někdo? Zvu vás.
- Bože! - Zlato, ne. Jen klid.
Vážně, to tě tak urazili, že si utahovali z tvého průjmového filmu?
Naznačuješ, že jsem dal 200 000 dolarů na charitu, abych byl za kreténa?
- Ano, přesně tos udělal. - Vůbec ne. Ne.
Nechal jsem se tou aukcí unést.
- Unést? - Bylo to nakažlivé.
- Promiň. - Pardon,
já netušila, že jsi tak velkorysý, laskavý...
Jsem, jasný?
- Pokud jo... - Ano.
...a golf tě nezajímá,
dej ten pobyt Stevovi a Joshovi.
Budeš hrdina a možná, jen možná nebudeš vypadat tolik jako kretén.
No, upřímně,
představou, že budu hrát golf ve Skotsku, jsem byl fakt nadšenej, ale...
V Irsku.
Ještě lepší. Ale vážně o tvých slovech popřemýšlím.
- Uvážím to. - Dobře.
Koukej o tom sakra přemýšlet dlouho a pořádně.
Věřím těm inovacím. Vážně.
Ale ve špatných rukou? Z AI je diagnostický nástroj...
- Ano. - ...a... Ahoj.
Ahoj. Chci se vám všem omluvit.
Vážně mě moc mrzí, že jsem vás v té aukci přeplatil.
A rád bych vám ten pobyt nabídl zdarma.
- To je milé. - Vážně?
Moc milé.
A na oplátku chci, abychom se všichni shodli na tom,
že moje práce je stejně důležitá jako ta vaše.
- A když ne? - Páni.
Vy se mnou vážně nesouhlasíte? Vůbec nesouhlasíte?
Koukni, filmy jsou pro tebe důležité a to je skvělé. Pro tebe.
Ale nejsou tak důležité jako medicína.
Proč vůbec musí být někdo důležitější? O to mi jde.
Proč nemůže být stejně důležitej?
Protože není! Promiň, pokud má někdo dítě s rakovinou,
vezme ho do Cedars, a ne do Cinerama Dome.
Dobře. Ale jakmile jsou v Cedars,
co je na zdi v každým pokoji?
- Světla? - Srdeční monitor.
Obrazovka! Televize pro sledování filmů.
Lidé potřebují zábavu, umění, říkejte tomu jakkoli.
Vy zachraňujete životy
- a já vám tleskám. Děkuju. - Díky.
Ale díky nám umělcům stojí za to žít.
Ne. Lidé mají filmy rádi.
Nepotřebují je. Potřebují doktory.
A jestli to nechápeš, seš úplně mimo.
Seš debil, víš?
Neříkej mi debil. V životě jsem nepotkal nikoho nudnějšího, než seš ty.
Jo! Máš rád golf.
- Nudnej sport pro nudný lidi! - Hej!
- Golf nech být. - Co? Nenechám...
Nenechám se okřikovat chlápkem, co se oblíká jak cvrček Jiminy.
- Seš vážně kretén. - Já jsem kretén?
Něco vám povím. Po všech lékařskejch galavečerech,
který poctily Wilshire Ebell Theatre, stojí na plaketě na fontáně co?
Filmy, co tu natočili. Je tam Láska s rizikem! Láska s rizikem!
Nejhorší filmy jsou uznávanější než lékařský galavečery,
- co se tu konaly! - Dost. Pojď.
- O co ti sakra jde? - O nic.
Jen jsem si prostě uvědomil,
že možná nerespektuješ moji práci
a možná ani já tu tvoji.
Náš vztah je založenej na zdravý vzájemný neúctě
- k tomu, co děláme. - Nemáš úctu k léčbě rakoviny?
Našlas lék na rakovinu? To mi uniklo.
Bezva, jdu si koupit cigarety.
Neuvěřitelný.
Musím si rychle zavolat.
Pardon.
Co ta upoutávka?
Schválili novou verzi.
Bezva. Děkuju. Exploze hoven zachráněna.
Díkybohu. Kruci, pardon.
Do hajzlu!
Krucinál!
- V pořádku? - Nic mi není.
Posaďte se. Prohlédneme vás.
Prokrista, vy doktoři máte komplex spasitele.
- Jsem v pohodě. Díky. - Klid.
Bože.
Do prdele.
Ale ne.
Ach bože. Bože.
To ne. Kruci! Ach bože.
Co to...
Jestli ses přišel omluvit, neobtěžuj se.
Neuspěješ.
Co sakra... Proč se tak potíš?
To je jedno. Prostě... Prostě vypadni.
Je konec. Vypadni. Nech nás.
- Byl jsem na odchodu. - Prokrista. Neuvěřitelný.
- Co? - Co já vím?
- Mrzí mě to. - Ne, je to trapné.
Do hajzlu!
Volala jsem. Budeš mít soukromý pokoj.
A víš, co bude na zdi v tom pokoji, až tam dorazím?
Obrazovka.
Užij si ji, Matte.
Do prdele!
Víš, abys docenila MK Ultra 4,
musíš vidět MK Ultra 2,
který časově spadá mezi MK Ultra 3 a MK Ultra 4.
Jo, fakt. Michael Peña je můj klient.
Trojka byla nejlepší.
Jednička ušla. Dvojka byla dobrá.
Ale při MK Ultra 4 bych si nejradši vypíchla oči.
Aspoň je to původní franšíza. To ti uznávám.
Díky.
- Máš v sobotu čas? - Ne.
Dobře.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová