„DINGUSI JUOSTA“
Argi filmai ne stebuklingi?
Aha.
Turbūt tai primena jums senus gerus laikus,
kai filmo medžiagą išties žiūrėdavai per kino juostą.
Tiesiog dievinu grūdėtumą.
Kaip taškeliai šoka net statiškose kadro vietose,
tiesiog kvėpuoja, žinot?
Kiekvienas kadras kupinas gyvybės.
Daug studijų vadovų neleistų filmuoti juostoje.
Tam nėra priežasties. Jiems tiesiog nepatinka.
Bet aš?
Aš kone vienas išlaikau juostas gyvas.
Holivude kiekvienas geras režisierius žino:
jei nori filmuoti juostą, kreipkis į mane.
Man juostos suknista rakštis šiknoj.
Skaitmeninei medžiagai užtenka paspaust mygtuką.
Čia visokie pribumbasai.
Kiek dar šįvakar nori pamatyt?
Šiandien žiūrėsiu visą medžiagą, drauge mano.
Tas filmas „Besisukanti tamsa“, apie ką jis?
Nieko negirdžiu, tik matau.
Aha.
Tai „neo-noir“ detektyvas.
Veiksmas vyksta Los Andželo saulės baterijų industrijoje.
Vaidina Zakas Efronas. Olivija Vaild nerealiai režisuoja.
Šiaip šiandien jiems paskutinė filmavimo diena.
Man panašu į „Kinų kvartalo“ plagiatą.
„Geri menininkai skolinasi, puikūs – vagia.“
Aha.
Ei, galiu kai ko paklausti?
Mano plaukai neatrodo keistai?
Aš nudažiau šonus, kad paslėpčiau žilumą.
Bijau, ar nenutamsinau. Niekas nedera.
Iš kur man žinot? Čia tamsu kaip subinėj.
Tu bent turi plaukų.
Aha.
Alio?
Ką?
Jėzau Marija. Blogai, žmogau.
- Labai blogai. - Taip.
Po velnių, kaip taip gali būt?
Nežinau, bet gali.
Dieve. Tu visiškai įsitikinęs?
Taip, su einamųjų reikalų prodiuseriu Žanu Poliu
- telefonu kalbėjau valandą. Jėzau Marija. - Tiesiog negaliu patikėt.
Gerai, tai patikėk.
Dingo filmo ritė.
Ar jie mano, kad kas nors ją pametė?
- Ne, mano, kad ją pavogė. - Pavogė?
Kokio šūdo vogt filmo ritę iš filmavimo aikštelės?
Gal užsiraukė, kad studijos vadovas nemokės už baigtuvių vakarėlį.
Vėl dėl tų baigtuvių! Tai tik vakarėlis.
Filmas viršija biudžetą
ir dar turiu mokėt, kad jie prisisiurbtų?
- Filmuoti juostas brangu. - Tu ir tos juostos.
Kada nors užtiksiu tave pisant filmo ritę.
Būsi sukišęs savo penį į tą skylutę.
Svarbu būti žinomiems kaip studija, kuri yra palanki filmų kūrėjams.
Ne, tu tik nori jaustis mandras.
Niekas neatskiria juostinio kino nuo skaitmeninio.
Skirtumus atskiria bet kas, kas turi akį menui.
O akys menui mato skirtumą
tarp gerai ir blogai nudažytų plaukų?
Jėzau. Labas, Žanai Poli.
Ji čia.
Atrodai kaip Rudis Džulianis. Pats dažeis?
Nusidažiau tonu per tamsiai. Šūdas!
Su žila barzda ir juodais plaukais atrodai absurdiškai.
Dažiau vidutinio tamsumo ruda. Reikėjo šviesios.
- Metai. - Labas. Olivija.
Ačiū Dievui, tu čia.
Dabar aš tik tavimi pasitikiu.
- Labai ačiū. - Ir tavim, Sali. Labas.
Labas.
Žanas Polis ką tik pasakė, kad...
Dingo viena vakarykščio filmavimo ritė. Ką tik sužinojom.
Operatorių padėjėjas Fredas sudėjo visas dešimt filmo ričių į mašiną,
bet laboratorija gavo devynias.
Toj ritėj – trečio veiksmo susišaudymas.
- O ne. - Taip.
Pameni, kokius nurodymus jam davei?
Pameni?
- Daryk įspūdingai. - „Daryk iki galo“.
- Ir man labai patiko. - Ačiū.
Ir pasiūlei, kad pati truputį pasirodyčiau...
- Taip. - Geniali mintis.
- Ačiū. - Irgi užfiksuota toj ritėj.
Eina šikt, rimtai?
- Medžiaga toje... Šūdas. - Tai buvo puiki idėja.
Darkart dėkoju. Labai ačiū.
Ar padėjėjas įsitikinęs, kad nepaliko ritės mašinoje?
Apieškojome mašiną. Ritę tikrai kažkas paėmė.
O Dieve. Ką manai, Olivija?
Gal kas iš darbuotojų nori tau pakenkt ar panašiai?
Kas nors nori sušikt tau reikalus?
Atsiprašau, iš šių darbuotojų?
Taip.
- Metai, šie darbuotojai – mano šeima. - Aišku.
Kiekvienas jų yra atsidavęs šio filmo žinutei.
Jie dirbo iki nugriuvimo.
Neturiu supratimo, kas taip pasielgtų.
- Gerai. - Tavęs reikia aikštelėj.
Gerai.
- Atleisk. Aš... - Nieko tokio.
To per daug. Ir man to per daug.
Tik žinok, kad mes irgi šios šeimos dalis
ir „Continental“ tiesiog yra pasiryžusi išspręsti šią problemą.
- Mes tau padėsime. - Gerai. Puiku.
Tai jei juostos nerasim, tiesiog perfilmuosim, taip?
Draudimas tai padengs?
Žinai, kad būtų padengta,
turime oficialiai pranešti apie dingimą, o to dabar nenoriu,
tai gal kol kas patylėkim,
kol patys surasime juostą.
Bet jei nerasim, perfilmuosim, taip?
Nesijaudink, rasim.
Mes imamės bylos. Išspręsim bėdą.
Liko tik kelios scenos su pagrindine komanda.
Pabaigiam jas filmuot,
šalutinė komanda užfiksuos papildomus kadrus prie Holivudo ženklo
ir „Besisukančios tamsos“ filmavimas bus oficialiai baigtas.
O Dieve.
Jei iki to laiko nerasim juostos, turėsiu pranešti, kad ji dingo.
- Šūdas. Gerai. - O Dieve.
Labai dėkoju, kad padedi man, Metai.
Nė negaliu apsakyt, kiek daug man reiškia turėti studijos vadovą, kuris yra draugas.
Nė negaliu apsakyti...
kiek man reiškia išgirsti tave sakant, kiek tau tai reiškia.
- Iki. - Ačiū.
Su Dievu. Puiku.
Ė, mums reikia pasikalbėt su padėjėju Fredu, kuris krovė juostas.
Ir gal galėtum atnešti paltų?
Darosi truputį šalta.
Paimsiu iš kostiumų skyriaus.
Ir paimtum jam skrybėlę?
Ačiū.
- Dėl plaukų? - Taip.
- Rėžia akį? - Atrodai nenormaliai. Kaip skunkas.
- Susipisai plaukus. - Šūdas!
Tikrai.
„Continental“ lauko filmavimo aikštelėje nusileido saulė
ir aš pradedu savo galbūt ilgiausią bei sunkiausią naktį gyvenime.
Dingo viena filmo ritė.
Niekas nežino, kas ir kodėl ją paėmė.
Tik žino, kad jos nebėra.
Man dabar labai neramu.
Jie leidžia visoje aikštelėje tuos suknistus dirbtinius dūmus,
jie kutena man gerklę.
Mano sprandas ir pečiai varo iš proto.
Reiktų šią savaitę užsiregistruoti į masažą, jei galėsiu.
Su kuo tu kalbi?
Gal pasirodys kvaila.
Psichologas sakė įrašyti balsu savo mintis,
kai nesusitvarkau su nerimu.
Daug kas taip daro.
- Tai žiauriai kvaila. - Aha, cha cha.
Žiūrėk, aš vis galvoju, kad gali būti labai labai blogai.
Jei pasklis kalbos, kad vieno iš mūsų filmų ritė dingo,
visos Holivudo studijos panaudos tai kaip baisų pavyzdį.
Kai tik režisierius norės kurti juostinį filmą,
jam neleis dėl šio įvykio.
Pagarsėsi kaip juostą pražudęs vyras.
Manai, kad viskas kris ant mano vieno pečių?
- Tokia bus mano reputacija? - Ne visai.
- Ne, tokia! - Ne.
Tu teisus... Nė nepagalvojau apie tai.
Šūdas. Reik surast tą nelemtą daiktą.
Ei, nenoriu daugiau tavęs jaudinti,
bet ar neužuodei nuo Olivijos alkoholio tvaiko?
Kas galėtų ją smerkt, kad tokią siaubingą dieną ji išgėrė?
Ne, kvapas kitoks, keistas.
Bandžiau atpažint jį.
„Ar tai „Tito's“ degtinė? Ar „Chopin“ degtinė, nes ji be glitimo?“
Bet kvapas ne jų.
Labai aštraus ir stipraus skysčio kvapas.
Keisčiausia čia tai, kad tu iš kvapo sugebi atskirti alkoholio prekių ženklus.
Ne, aš nekalbu apie savo girtuokliavimo bėdą.
Ji elgėsi keistai.
- Per gražiai su tavimi kalbėjo. - Ne per gražiai.
- Mes draugai. - Tu ir Olivija Vaild – draugai?
- Blemba, kas čia keisto? - Kokį velnią kalbi?
Ko?
Girdėjau, kad ieškot manęs.
O šūdas.
Ar tu operatorių padėjėjas Fredas?
Čia per daug akių ir ausų. Darbuotojų stovėjimo aikštelė. Po 5 min.
Kodėl?
Taigi atėjom susitikt, asile tu.
Visas dešimt ričių sukroviau į tą mašiną.
Užrašiau į ataskaitą. Kaip ir kiekvieną naktį.
Matot?
Štai čia. Prie dešimt ričių pažymėta „įkelta į mašiną“ 5.48 val. ryto.
Ten buvo Zakas Efronas. Pasisveikino.
Jis visada malonus, kad ir kiek jį išvargina Olivija.
Tada uždariau kamerų mašiną,
grįžau ir išvažiavau ričių mašina.
Kiek laiko ritės buvo mašinoje?
Galiu pasakyti tiksliai.
Visad pažymiu tai darbuotojų susirašinėjime.
„Operatorių skyrius išvažiuoja, 6.08 val. ryto.“
Kažkas galėjo paimt ritę per 20 min.,
kol mašina buvo be priežiūros.
Kas dar, be Zako Efrono, buvo šalia tos mašinos?
Po velnių, visi.
Darbas buvo baigtas, mašina stovėjo prie vartų.
- Šūdas. Turiu varyt į filmavimą. - Fredai, kur tu?
Palauk.
Ar kas nors nemėgsta Olivijos?
Sakei, kad ji be proto vargino Zaką.
- Sakiau? - Taip.
Ne, viskas su ja gerai.
Tai yra, klausykit...
Prieš savaitę ją apsėdo Deivido Finčerio perfekcionizmas.
Ji privertė Zaką filmuotis 40 dublių, kaip jis dedasi skrybėlę.
Nesveikai, blemba.
Jis vos nepasiuto.
Pasakiau per daug.
Nenoriu būt tas, kuris dergia bosę.
Jau važiuosiu.
Galiu važiuot?
- Važiuok. - Tai važiuoju.
Ką gi. Jis tikrai keistuolis, bet tikiu kiekvienu jo žodžiu.
Aš irgi.
Šalta naktis Los Andžele.
Aš supistai sutrikęs.
Kas ir kodėl vogtų šitą filmo ritę?
Prieš jai dingstant, prie mašinos buvo pastebėtas Zakas Efronas,
regis, jis nekenčia Olivijos.
Gal jis kažkaip prisidėjęs?
Žinau viena: jau aštunta valanda,
tuoj turėsiu pranešti apie dingimą,
o juosta gali būt dingusi amžiams.
- Baigei dienoraštį? - Užsikrušk. Nesityčiok iš terapijos.
Kirba mintis, ar nekeista,
kad Olivija nuduoda, jog jie didelė šeima,
bet visi laiko ją subine?
Net Zakas jos neperneša.
Man visai nekeista.
Lyderis kartais priverčia žmones jo nekęst,
kad gautų geriausią rezultatą.
- Nėra smagu, bet aš suprantu. - Neabejoju.
Šiaip man dabar įtartinas Zakas Efronas.
Atrodo, kad jis pyksta ant Olivijos.
Gal bando jai kenkti. Pakalbėkim su juo.
Apkaltinsi savo žvaigždę vagyste?
Ne, neapkaltinsiu jo.
Aš sugundysiu jį.
Prigiri filmų žvaigždes, perpranti jas,
sužinai slapčiausias mintis ir troškimus.
Aš tuo, blemba, užsiimu. Toks mano darbas.
Žiūrėk ir mokykis.
ZAKAS EFRONAS
- Jo nėra. Einam. - Atidaryta! Užeikit!
Stebėk magiją, draugeli.
- Ė! - O šūdas!
- Ką tu, mažuli? - Sveikas!
Sveikas, Sali.
Švęsi su darbuotojais baigtuvėse?
- Nė už ką to nepraleisčiau. - Gerai.
Aš irgi nė už ką to nepraleisčiau.
- Sveikas. - Čia mano bosas ir bičiulis.
Metas Remikas. Zakas Efronas.
- Malonu susipažinti gyvai. - Labas, Metai.
Po 5 min. turiu būt aikštelėj. Galiu ruoštis, kol kalbėsim?
Ne, daryk, ką reikia. Jei reik užrišt kaklaraištį, sakyk.
Būdamas padėjėju kiekvieną dieną rišdavaus.
Moku užsirišt. Dėkui, Metai.
Puiku. Kaip sekasi filmuotis?
Viskas gerai? Viskas einasi sklandžiai?
Su visais sutari?
Taip. Kodėl nesutarčiau?
Nežinau, todėl ir klausiu.
Tu man pasakyk.
Iš tiesų sekasi puikiai.
Baigtuvių vakarėlis su visais būtų buvęs smagus.
Bet turbūt tai per brangu?
Taip, per brangu, jei atvirai.
Ir mes stengiamės visus pinigus išnaudoti filmams.
Filmuojame ant juostos, tad tai dar brangiau.
Čia pravažiavau tavo 1953-iųjų „Corvette“, tiesa?
Taip.
Tai pirmieji metai, kai sukurtos „Corvette“ mašinos?
Tai trečioji „Corvette“ pasaulyje. Jis nusipirko ją iš šeicho Dubajuje.
Tai bent.
Tikrai viską išleidi filmams, a?
- Taip. - Šaunu, žmogau.
- Kviečia pirmą komandą, Zakai. - Ateinu.
Turiu bėgt, vyručiai.
Puiku! Tik norėjau, pasikartosiu, užsukti ir pagirti tavo puikią vaidybą,
pasakyti, kaip džiaugiamės tavimi kiekvienoje filmo ritėje.
Džiaugiuos, kad tau patinka. Dėkui.
- Ačiū, žmonės. - Gera pasimatyti.
Ačiū, kad priėmei mus.
- Namukas puikus. - Ačiū, kad įsileidai.
Labai šaunu matyti, kaip ruošiesi, koks aktorių procesas.
Labai įspūdinga.
- Iki, Sali. - Iki, mažuli.
Pričiupau jo seksualią šikną.
Jo akis sutrukčiojo, kai paminėjau juostą.
Išsidavė, po velnių.
Ką tu kalbi? To nebuvo!
Buvo. Jis labai keistai elgėsi.
Ne, tu elgeisi labai keistai.
Jis visąlaik stengės atsikratyt manimi.
- Nes tu jam nepatinki. - Jis nepažįsta manęs.
Jis žino, kad neleidai vakarėlio.
Ir negalim įsiveržt į jo namuką.
Jei būtų buvęs nuogas? Būtų pasiskundęs priekabiavimu.
Kai tik atėjom, jis buvo labai įtartinas.
Atrodė tarsi ką slėptų.
Aš truputį pašniukštinėsiu.
- Nelipsi į jo namuką. - Stebėk aplinką.
- Pranešk, jei kas ateis. - O Dieve! O Jėzau, blemba...
„Už prekes“.
EVELIN UŽ PREKES
Kyšis.
Metai, jis grįžta!
Šūdas.
O šūdas! O ne!
Zakas Efronas grįžta į savo namuką.
- Matau tave! - Ką vis dar čia veiki?
Kas nutiko? Kodėl tu ne aikštelėj?
Apsimoviau „Bombas“, o ne didvyrio kojines,
nežinojau, kad pėdos pateks į kadrą.
- Pasiimsiu jas. - Matosi tavo pėdos?
Kas režisuoja šį filmą? Tarantinas?
Aha, norėčiau.
Pala... galiu nusifotografuot su tavim?
Paskui nebus laiko, nes nebus baigtuvių vakarėlio.
Fotkinkimės dabar.
Svarbu, kad su tavim, be to suknisto asilo Meto.
Tegu eina jis pist.
- Judu tikrai draugai? - Ne, jis kvaila boba.
Aišku, gerai, žmogau.
- Sunerimau. - Na va.
Taip. Ė! Geras!
Gal trumpą įrašą mano dukroms?
Biče, turiu bėgt. Manęs reikia filmavime.
- Bėk. - Blemba. Šūdas.
Jis lipa aukštyn!
Atsiųsk man, galiu įkelti įrašą ir...
Kėliau su filmu susijusių įrašų, gerbėjams labai patiko.
- Nežinau kodėl. - Mes tave mylim!
- Labai mylim! - Ir aš tave. Iki!
- Supistas beproti. - Šūdas! Per plauką!
- Dieve. - Kas tau negerai?
Bandau išspręst bylą!
- Tikiuos, kad buvo verta, blemba. - Buvo!
Ten buvo prakeiktas vokas pilnas pinigų!
Tai pramoginis kyšis!
Pramoginis? Kas jis? Šeštojo dešimtmečio didžėjus?
Tiesiog kyšis, papirkimas, supranti?
Akivaizdu, kad Zakas – visai negeras bičas,
jis pyksta ant Olivijos, kuri yra nuostabi,
tad sumokėjo kažkam, kad pavogtų ritę ir pakenktų jai.
Kažkam, kieno vardas Evelin.
Evelin Dytrichson yra kostiumų dizainerė!
Bet... Eina šikt! Ten ji!
O Dieve, šūdas!
Ji turi kyšį! Įsidėjo į rankinę!
Ji paėmė kyšį!
Ji įsipynusi į nedorą Zako Efrono tinklą.
- Prakeikimas... - Sekim ją.
Sėskim į mano mašiną ir sekim.
Gal galime pažymėti šį tašką?
Aha, tuoj filmuosim!
Pereiname prie paskutinio pagrindinės komandos kadro!
- Blemba! Šūdas! - Paskutinis šios komandos kadras!
Manai, tas pluoštas pinigų yra už ritės vagystę?
Paseksime tą šiknę ir rasime ritę.
Eina šikt! Vakar Zakas pasidalino šita nuotrauka.
Pažvelk šį vyruką. Po filmavimo jis stovi prie pat mašinos.
Neįžiūriu veido,
bet jis turi ant riešo didžiulę tatuiruotę, kažkokį...
liepsnojantį septynetą.
Tai kas?
Tai užuomina!
Ką tu kalbi? Ši situacija labiau įtartina nei jis!
Tai vyrukas su tatuiruote filmavimo aikštelėj.
Parodyk aikštelėj vyruką be tatuiruotės. Tai būtų įtartina.
Blemba. Pagrindinė komanda ką tik baigė.
Šalutinė komanda važiuos prie Holivudo ženklo.
Tada bus baigta.
Turėsim pranešt apie juostos dingimą.
Mane kaltins, kad pasmerkiau juostinių filmų technologiją.
Mums sekant Evelin į slėnį, neatsikratau minčių,
kad įsivėliau į supistą košę.
Šūdas. Skambina mama.
- Labas, mama! - Labutis.
- Tik paskambinau pasilabint. - Aha. Labas!
- Užsiėmęs? - Vis dar dirbu.
- Aišku. - Pakalbėsim vėliau.
- Myliu tave. - Myliu tave. Ate.
Viskas labai įtartina.
Kas įtartina? Ji „Smoke House“ restorane.
- Valgys česnakinį batoną su sūriu. - Tai įtartina.
Žinai, kas dar labiau įtartina? Kad tau tai neįtartina.
Tai įtartina.
- Kalbi kaip beprotis. - Šūdas!
- Ji ten! - Gerai.
- Ji susitinka su vyru. Ten vyras. - Tatuiruotas?
- Ji davė jam tą kyšį! - Kyšis!
Jis duoda jai dėžutę!
- Ten ritė! Varyk! - Ten juosta.
- Šūdas. Ji išeina. - Ji pajudėjo!
Kol Holivude neatsiliekame nuo Evelin,
nuo mūsų neatsilieka tiksintis laikrodis.
Kai jis išmuš vidurnaktį, juostiniams filmams išauš paskutinė valanda.
- Tai tu dabar įrašinėji? - Nežinojau, kad tik tau galima.
Tai va, tik man.
Žiūrėk, Evelin nuėjo į „Chateau Marmont“ viešbutį. Sekim.
Varyk.
Štai Evelin.
- Sveiki! Padėti? - Sveiki.
Tik noriu čia greitai išgerti.
- Metas Remikas. Ačiū. - Deja, vyksta privatūs renginiai.
Negaliu įleisti žmonių ne iš sąrašo.
Nenoriu taip sakyt, bet aš Metas Remikas, „Continental Studios“ vadovas.
- Nuolat čia lankaus. - Norėčiau jums padėti.
Prašyčiau.
Išsinuomosiu kambarį nakčiai. Kaip tada?
Apgailestauju. Visi užimti.
Gerai. Ačiū.
Kas per velnias?
Prakeiktas Zakaris Efronas.
Biče, kokį velnią čia veikia Zakas Efronas?
Tai sutapimas. Jis ką tik baigė filmuotis. Yra čia apsistojęs.
Tai pernelyg įtartina.
Jis čia, Evelin čia, ritė yra ten!
Turim patekt vidun. Turim surast ją.
- Mums liko valanda. - Baik!
Nebėra laiko. Nieko nedarysim.
Nesiveršim į viešbutį.
Nė nežinom, ar prakeikta juosta yra ten.
- Aš važiuoju namo. - Ką?
Išsikviesiu pavėžėją. Atleisk.
Stengėmės iš paskutiniųjų. Neradom.
Žinau, kad dievini juostas. Manau, jų era pasibaigė.
Apgailestauju, Metai.
Šūdas.
Labas, Metai.
FILMUOJAM „BESISUKANČIĄ TAMSĄ“
Ačiū, kad pavėžėjai. Penkios žvaigždutės.
O šūdas.
Salis.
Salis man melavo.
Dieve. Jis dirba su Zaku ir Evelin.
Šūdžius!
Dvi porcijas makaronų su Bolonijos padažu.
Nunešiu šitą į Zako Efrono kambarį.
Žinai, kelintas jis?
- Šešiasdešimt ketvirtas. - Puiku. Ačiū.
Nešu Zakui Efronui makaronų.
- Močkrušy tu! Taip ir žinojau! - Ne.
Susimokei su Zaku, kad supistai pažemintum mane ar ką?
Ar tu man pavydi?
Ką?
Ar tu apsirengei kaip padavėjas?
Kad įsliūkintum į baigtuvių vakarėlį?
Užsimaskavai?
Kas per velnias?
Baigtuvių vakarėlis?
Tu šykštėjai pinigų vakarėliui, žmogau. Tad nusprendžiau slapčia pats jį surengti.
Dėl to taip keistai prieš tai elgeisi?
Na, taip. Ką turėjau daryt, žmogau?
Nenorėjom, kad sužinotum apie vakarėlį,
nes visi užsišikę ant tavęs.
Tu niekam nepatinki.
Ir tikrai nenorėjom, kad Olivija sužinotų,
nes ji visus užkniso.
Nieks nenori su ja švęst.
- Visą laiką apie tai žinojai? - Ne.
- Jis pasakė man prie patarnautojo ir... - Kodėl melavai man?
Nes liepiau jam, žmogau. Visi jį dievina.
Ne jis šykštėjo pinigų vakarėliui.
Tu šykštėjai. Bet nieko tokio, biče.
Dabar esi čia, tai gali pasilikt. Viskas gerai.
Ten buvo pinigų pilnas vokas.
Mes sekėm Evelin.
Buvo dėžutė. Ji nupirko dėžutę.
Turi galvoj tą dėžutę?
Taip! Biče, būtent tą dėžutę.
Kepurės darbuotojams. Aš ir už jas sumokėjau.
Ne, tu negausi.
Gerai, gali imt vieną.
Biče, atsipalaiduok. Atrodai nesveikai liūdnas.
O kaip manei, kas ten?
Dingo viena filmo ritė.
Filmo ritė?
- Taip. - Todėl esam čia.
- Taip. - Eina šikt. Kurios dienos?
Kai saulės baterijų gamykloje vyko susišaudymas.
Velnias, gal juokaujat? Šūdas.
Tai buvo sunkiausia diena, tiesiog košmaras.
Tądien Olivija nekentė visko, ką darėm, išskyrus savo pasirodymą. Jis nuostabus.
Išties buvo labai geras, vertas apdovanojimo.
- Šūdas. Eina sau, ji pasius. - Taip.
Man šito filmo jau per akis, žmogau.
Formaliai negausit manęs perfilmavimams,
tad tikiuos, kad rasit ritę, kitaip jums šakės.
Tikrai manei, kad susimokyčiau, kad pažeminčiau tave?
Jei atvirai, taip, maniau.
Biče, kas tau yra, žmogau?
Aš tavo draugas, seni.
Tau kažkas darosi. Niekad manęs neklausai.
Leidi milijonus dolerių aukščiausios rūšies mašinoms,
dažaisi suknistus plaukus taip, kad jie nedera su barzda.
Kas darosi?
Pritariu viskam, ką sakai, žmogau.
Viskas per tą suknistą darbą, seni.
Jis sugadino mano smegenis ar ką.
Tiesiog yra daug sunkiau, nei maniau, kad bus.
Jaučiuosi labai vienišas.
Atrodo, visi nori ko nors iš manęs, bet negaliu jiems to duoti.
Ir dėl to nežinau, kuo galiu pasitikėti.
Žinai, net tu man melavai.
Melavau ir atsiprašau dėl to.
Tiesiog Zakas paprašė ir pažiūrėjo į mane savo mėlynomis akimis.
Jis toks karštas, o aš silpnas.
Tiesiog labai atsiprašau, kad tau melavau.
Atsiprašau, kad ignoravau tave ir šiaip elgiausi kaip beprotis.
Myliu tave, seni. Nagi.
Myliu tave, seni.
Paskutinis kadras.
Olivijos šalutinė komanda baigs bet kurią sekundę.
- Galim išlenkt martinių turbūt. - Tik pažiūrėk.
Ką čia turime?
„Grey Goose“ degtinė.
Čia „Ketel One“.
Tu gąsdinančiai gerai tai sugebi.
Norėčiau kaip nors iš to uždirbti.
Man vis dar neduoda ramybės tai,
kad negaliu nustatyt, kokiu alkoholiu trenkė Olivija.
Blemba, varo mane iš proto.
O Dieve.
Eina šikt.
Blemba, tu tai padarei, žmogau.
Ką? Kokį velnią čia paistai?
Tu pavogei tą filmo ritę.
Tokią tatuiruotę turėjo nusikaltėlis.
- Tokią. Taip. - Šią tatuiruotę?
- Taip. Pasiaiškink. - Ji netikra.
Visi motociklininkų gaujos aktoriai tokias turi.
Ė, motociklininkai. Parodykit tatuiruotes.
- Šūdas. Jos netikros? - Taip.
Sceną filmavom vakar.
Jos dienų dienas išlieka, nebent nusivalai izopropilo alkoholiu.
Pizė, eina šikt.
- Izopropilo alkoholis. - Ką?
Tai nebuvo „Tito's“, „Beefeater“ ar „Chopin“.
Nuo jos trenkė izopropilo alkoholiu.
Dieve, Olivijos pasirodymas.
Ji buvo su motociklininkais, turėjo tatuiruotę.
Ir ji ją nusivalė po to, kai Zakas įkėlė nuotrauką.
Dieve, todėl nuo jos sklido izopropilo alkoholis.
Eina šikt.
Zakas sakė, jai nepatiko, kaip išėjo susišaudymo scena.
Ji, blemba, pavogė juostą ir sunaikino ją, kad galėtų perfilmuoti
ir apsimesti, kad prieš tai nesusipiso.
Jie tebefilmuoja Holivud Hilse. Dar galim pasivyt ją.
Pričiupkim jos prakeiktą subinę.
Bum. Ten. Štai ji visiems vadovauja.
Galim patraukt garso įrangą, kad galėčiau...
Jūs mano akių lygyje, o man atrodo, kad turiu matyti.
Maždaug gryną...
Palaukit. Turiu su jais pakalbėti. Sekundėlę. Atsiprašysiu.
- Sveiki, dovanokit. - Labas.
Turit naujienų?
- Taip. - Taip?
- Išsiaiškinot? - Taip.
- Radot juostą? - Taip.
- Gerai. - Tu kaltininkė.
Tu pavogei juostą.
- Ką? - Taip.
- Tu juokauji? - Ne.
Aš... Kam vogčiau savo filmą?
Nes tau nepatiko, kaip išėjo paskutinis susišaudymas.
Zakas Efronas mums pasakė.
Dėl to nuo tavęs tvoskė izopropilo alkoholio kvapas.
Tu nusivalei tatuiruotę,
kai jis įkėlė nuotrauką su tavimi fone prie kamerų mašinos.
- Pričiupom tavo subinę, sesut. - Ką jūs kalbat?
Turi ją su savim? Kas rankinėje?
Šalin rankas!
Žinot ką?
„Geri menininkai skolinasi, o puikūs – vagia.“
- Supista pimpiagalve! - Nesiartinkit!
Trauk savo sušiktas rankas.
Tai buvo svarbiausia filmavimo diena
ir vidury jos aš supratau, kad scena nepakankamai įspūdinga, aišku?
Efronas turėtų turėt kulkosvaidį.
O ne kvailą pistoletuką.
Būtų žymiai kiečiau.
Kaip „Žmogus su randu“.
Bet tu esi supistas skručas. Žinojau, kad neleisi perfilmuot,
tad turėjau priverst tavo šykščią subinę.
Olivija, dar nematėme tos juostos.
- Gal ji pritrenkianti. - Gal puiki.
Tokia ir yra. Todėl tai problema.
Tu sakysi, kad yra gerai, bet „gerai“ nepakanka.
Tai kokio velnio ją laikai?
Kodėl dar turi ją?
Mano pasirodymas, aišku?
Tai geriausias pasirodymas mano karjeroje.
Tiesiog nesveikai pavariau. Nežinau...
Suėmiau visą tos dienos nepasitenkinimą, išliejau jį per veikėją
ir, blemba, atsiskleidžiau.
Žadėjau slapta iškirpt ir įklijuot save į perfilmuotą medžiagą, bet...
regis, teks perfilmuot.
- Nedaryk to! - Nedrįsk!
- Privalau! - Neprivalai!
- Eikš! Ateik! - Privalau!
Ateik čia!
Ne, aš privalau!
Metai, šūdo gabale tu.
Šūdas! Blemba!
Ne!
- Ne! Grįžk. - Grįžk.
Kas nors sustabdykit ją!
Nepagaunu jos. Blemba.
Ne!
- Stok! - Duok tą prakeiktą daiktą.
Turiu ją! Turiu...
Eina šikt!
Olivija? Kas per...
Ne.
Tu sveikas?
Sugauk ją, Metai.
- Ne! - Stok! Žiūrėk!
Galėsi perfilmuoti sceną. Rinkodaros skyrius sumokės.
Jiems patiks kulkosvaidžio idėja. Prisiekiu, tik atiduok juostą.
Aš netikiu tavimi, Metai. Dabar pasakytum bet ką.
Negaliu leist tau sunaikint mano šedevro.
Pamiršk, Olivija.
Tai „Kinų kvartalas“.
Tai tik „Kinų kvartalo“ kopija.
Oi, užsikrušk, Metai.
Ne!
Taigi, Olivija sugadino supistą juostą,
bet, ačiū Dievui, juostiniai filmai gyvuos toliau.
Nepranešėme apie jos dingimą.
Vietoj to pardaviau savo „Corvette“ Zakui Efronui už 2 mln. dol.
ir panaudojau savo asmeninius pinigus, kad sumokėčiau už perfilmavimą.
Režisierė gavo, ko norėjo, nes šiame mieste viską sprendžia režisieriai.
Tipinė holivudiška pabaiga.
Graži, ar ne?
Išvertė Kristina Čeidaitė