"PIEZĪME"
Esmu tādā sajūsmā, ka skatīsimies to filmu.
Dīvaini: redzam filmu pirmo reizi, kad tā būtībā jau ir pabeigta.
Jā, tā notiek, ja par gala montāžu lemj režisors,
kā tas ir ar Ronu Hauardu.
Iegūsti divus Oskarus, uztaisi filmu, kas nopelna miljardiem dolāru,
- un dari, ko gribi. - Vai. Dievinu gala montāžas skates.
Nav jāizsaka piezīmes.
Piezīmes nevajadzēs. Tas sūds būs ideāls.
- Dievinu Ronu Hauardu. - Jā.
- Brīnišķais prāts. - Jā.
Saprotot, ka Pols Betanijs ir iedomāts, man atkārās žoklis.
Tas ir sižeta pavērsiens! Šjāmalāns lai sēž pie ratiem.
Jā. Tik labs sižeta pavērsiens.
Labi, ģimenīte! Skatāmies to sūdu!
Esmu tā safanojusies. Ronalda Hauarda filmas ir tiešām labākās.
Un vēl sasodīta spriedzes filma.
Mums ir Entonijs Makijs.
Piesaistīsim jaunāku, stilīgāku publiku.
Fanoju par Entoniju Makiju.
Un tad ir Deivs Franko.
Viņa dēļ dāmas būs mitrākas par mitrenēm.
Lūdzu, nesaki tā.
Labi, varam, lūdzu, izslēgt gaismu? Man pēc tam tikšanās ar D'Amilio ģimeni.
- Skatāmies! - Mūsu laimes mirklis, maitas!
Aiziet!
RONA HAUARDA FILMA
ALFABĒTA PILSĒTA
- Brauc! Ei! Brauc! - Ei. Eu, mierīgi.
- Nezinu, kur gribi braukt. - Dirsā, jebkur! Velns, brauc, vecīt!
- Labi. Nevajag kliegt. - Vienkārši brauc!
- Maitasg... Nu velns! - Dirsā!
- Velns, brauc, vecīt! - Klau, es ne...
Nu velns!
Brauc!
Nu velns!
- Nu velns! - Nu velns!
Atrodiet to sūda taksi!
- Jā! Nevar būt! - Labi, Ron! Labi!
- Tā jāsāk filma. - Oho.
- Jā. - Bļāviens, cik labi.
Labi.
FILMA IET 30 MINŪTES
- Izvelc man no zarnām lodi. - Nevilkšu.
Iedošu tev 10 000 dolāru!
Tu esi idiņš! Varu sagaidīt tavu nāvi un pievākt visu.
Velns, tad es tevi nogalinātu!
- Lūdzu, palīdzi! - Jā, labi.
Labi. Pāriešu pāri ielai uz ķīniešu ēstuvi
- pēc irbulīšiem. - Jā. Atnes man garneles. Mirstu badā.
Neaizmirsti veiksmes cepumiņus!
Daudz smieklīgāk, nekā es gaidīju.
Jā. Šis sūds ir labais.
FILMA IET STUNDU
Mēs ar tevi nemaz tik ļoti neatšķiramies.
Mums bija cilvēki, ko mīlējām.
Cilvēki, kurus pievīlām.
Cilvēki, kurus zaudējām.
Bet mums tās vēl nav beigas.
Tas vien, ka izdarījām ko sliktu,
nenozīmē, ka nevaram izdarīt ko labu.
FILMA IET DIVAS STUNDAS
Kāp laukā no mašīnas!
Tev nav izejas!
Pat nedomā!
Pie velna.
Velns, jā!
- Nu nē! - Nē.
- Kas par beigām! Nereāli. - Kas tas bija? Kas?
- Neticami. - Oskari!
- Rona Hauarda labākā filma. - Viens no labākajiem filmas nobeigumiem.
- Esmu autā. - Paga. Ir vēl.
- Labi, apsēdīšos. - Brīnišķīgi.
Jā, tas ir kā neliels...
- Tikai neliels PS. - ...epilogs ar moteli. Postskripts.
- Jā. - Jā.
Ak dievs. Tas puika no foto.
FILMA IET DIVAS STUNDAS UN 45 MINŪTES
RONA HAUARDA FILMA
Nu velns. Beidzot galā.
- Velns, kas tas bija? - Es nezinu.
- Tā, noteikti gara. - Jā!
Bet mūsdienās daudzas filmas ir garas, ne?
Nu, pēdējā Marvel filma bija trīs stundas...
Marvel? Šī nebija trīs stundas gara supervaroņa filma. Skaidrs?
Tā moteļa epizode? Kas, ellē, tas bija?
Nu, nebija ne briesmoņu, ne cīņu, ne Dedpūlu.
Vienkārši cilvēki blenza viens uz otru.
Jā, pārāk gara.
Jābūt kukū, lai domātu, ka kāds to skatīsies.
Tā manu darbu padarīs neiespējamu, jo neviens to citiem neieteiks.
Paga, tā ir gala montāža?
Nē, Rons vēl knibinās ar dažām detaļām.
Lieliski. Tad pasaki viņam, lai izgriež to sūda nebeidzamo moteļa epizodi.
Jā, Jā, jā.
- Paga, kas ir? Ko tu tik dīvaini runā? - Ko?
- Tu esi kukū? - Nē, es neesmu kukū.
Manuprāt, tā moteļa epizode ir sūds, skaidrs?
- Labi. - Jā.
Nu, Rons būs vienos uz mārketinga sapulci.
Rādīšu viņam plakātu idejas. Pieskrien un pasaki viņam tad.
Labi, nu, pirms sākam slaveniem režisoriem pa labi un kreisi mētāt piezīmes,
vajadzētu izsvērt, pārliecināties, ka tā ir ļoti pamatota piezīme.
Proti, kad es tagad padomāju, varbūt tā moteļa epizode
nav nemaz tik slikta, ne?
- Ir slikta. - Ko? Vecīt, baisa.
- Ja to izgriež, filma ir nevainojama. - Slikta.
Nu, varbūt mēs nesaprotam.
Rons ir rūpīgs kinematogrāfists.
Nu tas puika ir Entonija Makija tēla mirušais dēls,
tā ir kā vizuāla metafora par viņa mirušo dēlu?
Nē. Acīmredzami sapnis.
- Viņš bija rēgs. - Rēgs?
- Tas puika bija rēgs. - Pat nespējam vienoties, ko tas nozīmē.
Skaidra zīme, ka tā filma ir šķidrs sūds.
Taisnība. Šķiet, tu visu esi labi sapratusi.
Jā, tā ir.
Varbūt pasaki to Ronam, kad satiksi, labi?
Ne sūda, maita.
Nē, tu... Bļāviens, režisors neuzklausīs mārketinga daļas piezīmi. Met...
Piedodiet. Kur problēma?
Vai Rons Hauards nav jaukākais cilvēks Holivudā?
Nu, tur tā lieta... vai zini.
Visi saka, ka viņš ir ļoti jauks un pazemīgs.
Bet es esmu no avotiem dzirdējis, ziniet,
ka īstenībā viņš ir ļauns, atriebīgs mērglis.
- Rons Hauards? Tavs avots? - Ko?
Tā man teica. Tā man... Es negribu...
Tā man teica, skaidrs?
Labi. Vai viņš dažreiz kļūst nejauks?
- Opijs kļūst nejauks? - Kļūst.
- Ko tu tik dīvaini izturies? - Neizturos dīvaini.
Tu visu laiku izsaki skarbas studijas piezīmes.
Parasti tiem, kuri tevi ienīst.
Bet izskatās, ka Ronam Hauardam tu patīc.
- Jā, gribu, lai tā paliek. - Vecīt.
Klau, es viņam pateikšu, labi? Lai būtu.
- Pateikšu viņam. - Viņš būs vienos.
Labi, pateikšu viņam vienos.
Foajē ir Rons Hauards.
Nu velns. Viņš ir 15 minūtes agrāk.
Vai teikt, lai iet prom?
Nē, viss kārtībā. Es pēc brīža nonākšu sasveicināties.
Ron.
- O, sveiks. - Sveiks.
- Prieks tevi redzēt. - Man arī.
Gribēju tev personīgi pateikt, ka mums ļoti patika filma.
Tik laba, vecīt. Un mums paveicies, ka esi mūsu komandā.
- Nu paldies. Tik laipni. - Jā, nē, man ir prieks.
Nu, zini, es to parādīju kādiem cilvēkiem un tā,
un bijušas diezgan uzmundrinošas atsauksmes.
Tas ir lieliski. Man patīk atsauksmes. Jā.
- Kamēr tās labas, ne? - Tieši tā. Labas atsauksmes.
- Tās ir labākās atsauksmes. - Velns, jā.
- Jā.
Nu tad kā ir? Tev ir kāda atsauksme?
Jā, vispār ir.
Un tā ir...
tu rullē, vecīt.
Tā ir mana atsauksme. Tu rullē.
- Gribu to dzirdēt visu dienu. - Teikšu visu dienu.
Jā, lieliski. Satriecoši. Tā. Labi.
Man ātri jāuzskrien atpakaļ augšā. Tiksimies sapulcē.
- Man vienalga jāpiezvana. - Lieliski. Zvani! Pēc brīža tiksimies.
Nu velns. Piedod! Tiešām piedod.
- Kā gāja? - Ļoti labi.
Ļoti labi?
- Kas notika? - Mēs parunājām. Gāja labi.
- Ei, kas i'? - I' tā, ka gāja gludi.
Gludi?
- Jā. - Ko tas nozīmē?
Tas nozīmē, ka mēs runājām un bija ļoti, ļoti labi.
Tu viņam nepateici, jā?
- Izteici mūsu piezīmi? - Pastāstīji, jā?
Nē, paskatieties uz to zaķpastalas ģīmi. Ne sūda nepateica.
Es izvēlējos piezīmi nepateikt.
- Nu protams. - Ak tu kungs.
Nolēmu, ka nebūtu gudri man to darīt.
- Ko? Kāpēc? - Mani pazīst kā
talantiem labvēlīgāko Holivudas studijas vadītāju.
Un es stratēģiski nolēmu, ka nav vērts ar šo reputāciju riskēt.
- Nez vai tev ir tāda reputācija. - Par ko tu runā?
Tas burtiski ir tavs darbs - pateikt. Mums vajag, lai tā filma ir veiksmīga.
Es nevaru pārdot to bezgalīgo krākšanu. Man izdevās.
Jūs nesaprotat, lūk, ko: es arī esmu audzis - kā vadītājs.
Ziniet, ģenerāli nesūta uz frontes līniju mirt.
Stratēģiski gudri ir turp sūtīt brīvi pieejamo lielgabalgaļu.
Sal, velns, tas jādara tev.
- Neesmu lielgabalgaļa. Ej dēt! - Pats ej! Esi!
- Nedarīšu to. Nevaru. - Tev būtu jādara. Tev sanāks.
Moteļa epizodē es gulēju.
Velns, tu tekstoji. Tu reizē guli un teksto?
- Jā. Es guļu tā. - ...suņa murgi.
Bļāviens, es to izdarīšu. Es to izdarīšu, labi?
Jo pretēji jums, draugi, es neesmu lupata.
Man nerūp, vai patīku Ronam Hauardam.
Man rūp radīt labas, izklaidējošas filmas.
Mēs necenšamies iznīcināt tā vīra dzīvi.
Mēs mēģinām izglābt viņu no viņa paša.
Jā. Vālē, meitēn!
Kvinna, man patīk tevis teiktais. Mans mentora darbs nes augļus.
- Es ar tevi ļoti lepojos. - Laba sajūta.
Notiks tā. Es tevi iepazīstināšu ar Ronu,
un tu pateiksi viņam, ka moteļa epizode ir pilnīgi šķidra!
- Jā. Skaidrs. Labi. - Tev izdosies.
- Tavs slavas mirklis. Labi? - Jā.
- Tā gribu to redzēt. - Jā. Labi. Paldies.
Nu bļāviens.
- Ko viņš te dara? Nē. - Nekas. Tas neko nemaina.
- Es nevaru. - Nē, tu to vari.
- Labi. Tev izdosies. - Mīļākais aktieris.
- Tev divos mirkļos jāieliek... - Ei. Kā iet?
- Sveiks, Met. Kā iet? - Makij, negaidīju te tevi.
Nu, esmu filmas producents, atnācu paskatīties, kā izskatās plakāti.
- Tieši tā. - Lieliski.
- Tu filmā esi izcils. - Ļoti.
Tas nav mans nopelns. Rons Hauards ir vella zellis.
Tas būtu labs plakāts, ne?
Esmu nepieklājīgs. Piedodiet. Viena no mūsu jaunajām talantīgajām vadītājām.
Īsta kinomīle. Kvinna Heketa.
Sveiki. Sveiki, Makija kungs.
Esmu liela jūsu pielūdzēja, tāpēc...
Mani arī aizrauj kinomīla.
Ak dievs. Man patīk kinomīla.
Ak dievs. Oho.
Vispār Kvinna redzēja to filmu.
- Brīnišķīgi. Jā. - Jā.
Kā tev šķita?
- Jā. - Jūs...
Jūs tēlojat tik labi.
- Paldies. - Jā, es tikai...
Vecīt, kad jūs tēlojat, tas ir kā... Tik labi.
- Vēlreiz paldies. - Protams, jā.
Nav par ko, protams.
- Vai viss? - Jā.
Vai augšā neminēji vēl ko, ko gribi pateikt
- komandai? - Nu... Es...
- Jā. - Jā. Nu, tāds... sīkums.
- Tas nav nekas liels. - Jā.
Vienkārši...
Sapieris bija tik laba filma. Brīnišķīga kinematogrāfija.
- Jā, nu, tā tiešām bija laba. - Jā.
Tā bija iespaidīga.
Mana otrā labākā filma.
Vispār mēs gribējām par filmu pateikt vēl kaut ko.
Protams. Jā. Nu, kas tas ir?
- Nu... - Trauksme, trauksme.
- Uzmanību - ģēnijs. - Petij, sveika.
- Apsveicu ar jauno darījumu. - Jā. Paldies.
Kur tev ir ofiss?
Es pārplānoju kabinetus vecajā Lībermana vasarnīcā.
- Jauki. - Labākā vieta.
Brīnišķīgi. Saņēmi manas puķes? Violetos Holandes sīpolu ziedus.
- Es atcerējos. Atceros tādas lietas. - Laba atmiņa. Jā.
Paldies, Ronij. Paldies, ka atsūtīji savu montāžu.
Nu, tu joko? Paldies, ka devi filmai zaļo gaismu.
Nu, filma ir dižena.
Un jūs, ser.
Jūsu līdz šim dziļākais un sarežģītākais tēlojums.
Man prieks palīdzēt iedzīvināt šī vīra vīziju.
- Viss. - Entonij. Tu esi lielisks.
- Un moteļa epizode. - Jā. Mums jāparunā...
Tik pārsteidzoši oriģināla un drosmīga.
- Tagad es to saprotu. Paldies. - Nu, paldies tev. Man prieks.
Drosmīgi dalīties tādā personīgā lietā.
Ak kungs. Ja būtu medaļa par kinematogrāfisko drosmi,
tev krūtis būtu nokārtas ar zeltu.
Nu, paldies. Redzi, es par to domāju, un es...
es vienkārši nolēmu, ka ir laiks to parādīt.
- Un tu devi tam laiku. - Jā.
- Tu to atklāji un iepūti tajā elpu. - Tā bija.
Jā. Un liki aizrauties manējai.
Tāpēc paldies par to.
Piedodiet, pārtraucu. Mārketinga daļa gaida jūs sapulču telpā.
- Tad ejiet. - Skaisti.
Pie Metija esat labās rokās.
Ne tik maigās kā manas.
Nu labi. Es burtiski saožu jūsu Oskarus.
Kungi, sagatavojiet smokingus.
Es tikai ātri kaut ko izrunāšu ar Petiju.
Aiznes viņiem kādus našķus.
Veselus ratiņus.
Ei, Petij. Man ar tevi jāparunā par moteļa epizodi Rona Hauarda filmā.
Skaista. Aizkustinoša. Cildena.
Jā. Taču daudz par garu, ne?
Gandrīz izurbu sev smadzenēs caurumu, lai atslēgtu vietu, kas sajūt laiku.
Kad tai pienāks beigas?
Jā. Kāpēc tu viņam teici, ka tev ļoti patīk?
Nu pati kaļu savu laimi.
Man jāpielien tiem talantiem, tāpat kā visiem nejēgām producentiem.
Ak dievs, šajā darbā ik dienu dabū pa olnīcām.
Jā. Klau, man viņam jāpasaka, ka gribu, lai viņš to izgriež no filmas.
- Pat nemēģini. Ļoti personīga lieta. - Jā, tu teici.
Kas tur tik pers... Viņš man neteica, ka personīga.
Tik personīga, ka pat negrib par to runāt.
Nu, ko tā nozīmē? Kas tas ir?
Tas puika motelī simbolizē Rona brālēnu,
- kurš nomira, kad viņi bija mazi. - Nē, tiešām?
Tā, visa tā epizode ir par to, ka Rons grib aizmirst brālēna nāvi
un dzīvot tālāk.
Ak dievs. Sliktāk nevar būt.
Nē, brālis būtu sliktāk.
Ir scenārijs par Austrālijas šaha komandu, kas krāpjas.
- Izlasīsi šovakar? - Parunāsi ar Ronu, lai izgriež epizodi?
Tu joko? Nē.
Es nestrādāju ar šo filmu. Tā problēma jārisina tev, bos.
Es nesaprotu. Ja tā viņam ir tik personīga,
kāpēc uztaisīja tik ellīgi garlaicīgu?
Burtiski vājprāts.
Viņš ir vājprātīgs. Viņš ir mākslinieks. Metij, tu to zini.
Viņi filmās ieliek sevi. Viņi savu darbu apvelta ar nozīmi,
pat ja neviens cits bez viņiem to neredz.
Slajs Stallone domāja, ka Cilvēks iznīcinātājs ir alegorija
par vīrišķības un modernisma cīņu.
Vai tā bija?
O, nē. Nē, nē.
Tā bija 150 minūšu Taco Bell reklāma.
Bet vai viņa maldi lika viņam ik rītu celties
un vilkt to smieklīgo futūristisko kruķa uniformu?
Jā.
Scenāriju sauc Šahs un mats. Ir tavā iesūtnē.
Paldies, Petij.
Sveiki, jā. Mirklīti.
- Nāciet man līdzi. Nāciet. Te! - Mēs... Labi. Jā.
Acīmredzot visas moteļa epizodes pamatā ir Rona Hauarda mirušais brālēns.
Tā ir metafora tam, ka jāaizmirst, vai tamlīdzīgs sūds.
Bet nevaram izgriezt. Esam dirsā.
Paga, īsts viņa brālēns?
Jā, īsts, reāls miris
- Hauarda ģimenes loceklis. Jā. - Velns!
Ak die... Nu, tas aizkulišu stāsts padara to epizodi brīnišķīgu.
Tas nepalīdz. Nemaz nepalīdz.
Viņam nevajag apgrūtināt skatītājus ar savu katarsi.
Ej pie psihoterapeita! Aiztaupi mums 45 minūtes ekrāna laika.
Labi, labi, labi.
Atceraties, taisījām Pirmslaulību līgumu? Tur bija gara, garlaicīga šķiršanās runa.
Pārliecināju Džeju Rouču izgriezt,
- jo es tad šķīros... - Jā.
...un es spēju, nu, tikt viņam emocionāli klāt.
Ja kādam no mums būtu miris brālēns,
mēs varētu tikt klāt Ronam un likt ieraudzīt,
ka mirušais brālēns nav jāgodā tā.
Tāpēc, lūdzu, sakiet, ka kādam no jums ir miris brālēns.
Nē. Man nav.
Jā, nav.
Sal? Tev tiešām nav miruša brālēna?
Jā, nav. Man ir brālēns, kurš ir cietumā Japānā, bet...
Bet Sal...
vai tu esi drošs, ka tev nav miruša brālēna?
- Ej dēt, Met. - Pats.
- Nē. - Liela muiža? Kuram rūp?
Neizlikšos, ka man ir miris brālēns,
lai pateiktu Ronam Hauardam to, kas jāpasaka tev.
Tevi paralizējusi šīs situācijas morāle?
- Jā. Man ir svarīga morāle. - Ļoti.
- Parunāsim par Albukerki. - Labi.
- Nevari iet uz Ten Thousand Waves. - Parunāsim par Ņūorleānu.
- Nē! Par to nerunājam. - Parunāsim par Ņūorleānu.
- Siekalas! Lido siekalas. Ak dievs. - Mieru. Labi!
- Kas tev kaiš? - Nekas.
- Kāpēc nevari viņam pateikt? - Negribu!
Labi. Tagad paskaties uz sevi.
Tu izskaties kā mans dēls, kuru pieķēru skatāmies manā iPhone porno.
Jā, tā seja.
Labi, klau.
Ir iemesls, kāpēc negribu Ronam to teikt, bet nevēlos jums stāstīt,
bet es... Labi, izstāstīšu. Tātad.
2001. gadā es biju galīgs iesācējs un tiku uzaicināts
uz filmas Brīnišķais prāts draugiem un ģimenei domāto skati.
Un pēc filmas demonstrēšanas visi sēdēja un izteica piezīmes.
Mētāja idejas. Un tā es pacēlu roku, un es pateicu Ronam savu domu.
- Labi. Un? - Kas tā bija par domu?
Nu, es...
Es ieteicu, ziniet, ka varbūt būtu forši,
ja skatītāji jau visu filmu zinātu, ka Pola Betanija varonis pastāv iztēlē.
- Iebarot kā idiotiem? - Tev tas šķita forši?
- Tā ir pavērsiena būtība. - Saprotu. Tā nebija laba ideja.
- Vajadzēja tevi atlaist! - Nebija slikta piezīme. Labi? Nevainīga.
Un teikšu godīgi, Rons pēc tam man sarīkoja sutu, labi?
Ņēma uz grauda manu ieteikumu, to dzirdēja visi, kas skatījās.
Viņš tā: "Kas par idiotisku piezīmi, sūda klaun.
Kā tu uzdrīksties ieteikt ko tik stulbu, debilais diršļak?"
- Rons Hauards tevi nosauca par diršļaku? - Nosauca par diršļaku! Acīs skatoties.
Tur bija visi mani mīļākie režisori, un viņi bija starā no tā.
Mira no smiekliem. Rons ar to visus paņēma.
Stīvens Soderbergs sita pa kāju, skaļi rēkdams.
Džoels Koens smējās, gar zemi krizdams.
Goda vārds, ļaunākais brīdis manā profesionālajā dzīvē.
Un, tā kā man nav, ziniet, īstas personīgās dzīves,
tas to padara par ļaunāko brīdi manā mūžā.
Labi, labi.
Vai viņš šobrīd zina, ka tu esi tas čalis?
Nē. Redz, tur tā lieta... ka...
Rons nav savilcis kopā, vai ne, ka es esmu tas cilvēks.
Šķiet, ka viņam patīk un viņš ciena
to cilvēku, par kuru mani uzskata. Un es gribētu, lai tā paliek.
Un tāpēc es neko neteikšu. Es vienkārši nespēju. Tas nenotiks.
Stāsta beigas. Piedod, Sal.
Nē.
Piedod. Es atsakos.
- Jā, bet šķiet, ka viņi ir sajūsmā. - Sveiki, Ron, Entonij. Sals Saperstīns.
- Sal. Kā iet? - Producēšanas daļa. Kā iet?
Kā klājas?
Puiši, es gribēju jūs apsveikt ar filmu.
- Tik lieliska. - Nu paldies.
Paldies. Novērtējam.
Tiešām pacilāja man garu, jo bija smags mēnesis.
Tiešām? Žēl to dzirdēt.
Paldies. Jā...
Jā, bija smags.
Nē... Nu jā... Tas ir bēdīgi.
Paldies.
Jā, bija smags.
Pārsvarā tāpēc, ka priekšlaicīgi nomira mans brālēns.
Ron-ald-o.
Ronaldo Saperstīns.
Nu, zini, dažreiz brālēns var...
- var sirdī būt kā brālis. - Jā.
Piekrītu.
Un tā bija... ar Ronaldo un mani.
Ziniet, viņš bija mans brālis, tikai māte cita.
Manas mammas māsa.
Vecīt, tas ir šausmīgi.
Un man žēl, ka tev tas bija jāpiedzīvo.
- Paldies, Ron. - Zini, godīgi sakot,
tā filmas epizode, kas notiek motelī...
O, jā.
Nu, tā ir sava veida oda
manam mirušajam brālēnam.
- Nē. - Jā.
- Tāpēc... - Ak dievs.
- Lai vai kā, paldies, ka piekāpi. - Jā.
Zini, tā kā mums abiem ir miruši brālēni, un tikai šī iemesla dēļ,
es varu tev pateikt, Ron,
ka varbūt visa tā moteļa epizode ir pārāk...
Intensīva. Tā ir pārāk intensīva.
Un tāda ir tā doma.
Nu, jo es gribu, lai skatītāji tās epizodes laikā jūtas neērti, zini?
- Gribu, lai tas ir pamatīgs trieciens. - Tas ir pamatīgs trieciens.
Jā. Kaut kā neiederas pārējā filmā.
- Proti, stilistiski. - Nu, jāsaka atkal, tā...
- tā domāts. - Vai tad?
- Nu skaidrs taču. - Jā.
Jo es gribu, lai cilvēki kārtīgi padomā par to epizodi.
Nē, gribu, lai cilvēki to apšauba.
Mēs apšaubām.
Jā, jo mans brālēns...
mans brālēns man nozīmēja visu.
Proti, viņš...
viņš man iemācīja būt vīrietim.
- Būs labi, Ron. - Kāds esmu tagad.
Skaisti, vecīt.
Un, ja šī filma viņu godina, kaut vai pavisam niecīgi...
tad varbūt es beidzot varu šo savu dzīves daļu atstāt aiz muguras.
Un dzīvot tālāk.
Nāc, vecīt. Nāc šurp.
- Paldies. Paldies, Entonij. - Brašuli.
Tā lepojos ar tevi.
Varat arī mani apskaut?
Nāc šurp, Sol.
Sals.
Man tik šausmīgi žēl, Ron.
Negriezīsim laukā moteļa epizodi.
- Tu raudi? Kas tur notika? - Nē.
Met, kad tev nomirst brālēns, viņš jāgodina visos veidos.
Ļoti labi saprotu.
Tev nav miruša brālēna, sūda psihopāt.
Zinu, bet brīdi šķita, ka ir. Un es...
Uzzināju, kāda ir sajūta, un tagad saprotu.
Ak dievs! Slavenību priekšā mēs visi esam tik vāji!
- Nē, jūs abi esat vāji... - Nē. Tas viss bija...
Makija kungs.
- Kā ir? - Sveiki.
Piedodiet, pārtraucu. Ir brīdis?
- Jā. Ko vajadzēja? - Protams, jā.
Klau, man žēl, Sem.
- Sals. - Jā, vienalga.
Es zinu, ka moteļa epizode tevi personīgi aizkustināja.
- Un zinu, ka jums visiem tā ļoti patika... - Tu tajā ļoti labi tēloji. Mums patika.
Zinu, paldies. Aizveries!
Tā ir galīgs mēsls.
- Gluži mūsu domas. Galīgs mēsls. - Suņa sūds.
Ko tu runā? Tu nedrīksti tā teikt. Tu nupat raudāji par savu mirušo brālēnu.
- Man nav miruša brālēna. - Tad kāpēc teici, ka ir?
Viņš man lika.
Kas par sviestu?
Klau, lieta tāda.
Mums patīk tā filma, labi?
Domājam, ka tā varētu būt, nu, reāla paliekoša klasika.
Un jā - domājam, ka moteļa epizode visu filmu nolaiž no sliedēm.
Tiešām, man šķita - tev patīk.
Nē. Tā man nekad nav patikusi.
Tā man nepatika scenārijā. Nepatika, kad filmējām. Nepatika filmā.
Tāpēc gaidīju, ka tu kā studijas vadītājs pateiksi, ka viņam tā ir jāizgriež.
Tāpēc ej un pasaki, lai izgriež.
- Negribu to darīt. - Tavs vienīgais darbs.
Nav vienīgais... Man te ir daudz darbu.
- Nē, nav. - Ir gan.
Sasprindzini pautus un ej, izdari!
Tu esi filmas producents. Izdari to tu, ja nepatīk.
Tas nav producenta darbs. Savu paveicu.
- Ir gan. - Tev, studijas vadītājam...
- Tavs darbs. - ...tas ir tavs darbs.
Klau, tu izlaid sūdīgas filmas. Es glābju tavu karjeru.
- Ļauj man tev palīdzēt uzvarēt. - Labi.
Tu negribi to darīt.
Es negribu to darīt.
Šie divi sūda ģēniji nespēj to izdarīt.
- Liels paldies. - Jā.
- Malači. - Piedod.
Nu, kas būtu, ja mēs viņam neko neteiktu?
Saprotat, ko domāju?
Ronam tā epizode ļoti patīk. Šķiet, viņam tā daudz nozīmē.
Protams, tā padara filmu drusku apnicīgu.
Tā būs nedaudz garāka un nedaudz garlaicīgāka, nekā mēs gribētu,
bet tas nenozīmē, ka esam tūtē.
Ir daudz ļoti garu, ļoti garlaicīgu filmu, kuru kases ienākumi ir graujoši.
Tā, kompānija. Man ir svarīga info par to sūda...
Ak dievs. Entonij Makij.
Tā filma ir meistardarbs. Es nemainītu nevienu kadru.
- Viņam arī riebjas moteļa epizode. - Jā. Sūds.
Visu cieņu, vecīt.
Bļāviens, paldies dievam!
Labi.
Izrādītāji redzēja garumu.
Pateica, ka tad dienā sanāk par diviem seansiem mazāk.
Kinoteātru īpašnieki tik garas ņem filmas tik par supervaroņiem vai citplanētiešiem.
Vismaz 15 % nost no mūsu peļņas.
- Velns. - Piecpadsmit.
- Grifins mūs visus nogalinās. - Es kādu nogalināšu.
Man pienākas daļa no ienākumiem.
Tev ir viņam jāpasaka. Ir!
Sapulce sākas.
- Nu velns. Tas... - Tev jāpasaka.
- Klau, es mīlu Ronu Hauardu. Saprotat? - Ak dievs.
Viņš ir viens no iemesliem, kāpēc es vispār taisu filmas.
Nu, Vecāku ādā, ziniet, Šļaksts, Apollo 13.
Es negribu, lai viņš mani ienīst.
Nespēju to atkal piedzīvot. Uzjunda emocijas.
Lai sasper mani nelabais!
Kuru tas krata, ja Rons Hauards tevi ienīdīs?
Viņš uzbudināts bučos tavus pautus, ja šī filma būs grāvējs.
Tas vienīgais viņiem svarīgi.
- Neapvainojies. - Nē, nemaz. Tā ir.
Vienkārši aizej un pasaki viņam to piezīmi.
- Met, tev tas jāizdara. - Izdari.
- Jāizdara. - Labi.
- Es to izdarīšu.
Palūgšu viņu palikt pēc sapulces un pateikšu.
Bet tev mani jāatbalsta, labi? Viņš tevi respektē.
- Tev jābūt manā pusē. - Esmu, vecīt.
Ar visām četrām, kā suteners, kadiljaka durvis cērtot.
- Man pie pakaļas. Darīšu to kopā ar tevi. - Labi, lieliski. Paldies tev.
Labi, draugi. Šī sapulce būs rezonējoša.
Alfabēta pilsēta likusi mums uzņemt apgriezienus.
Šī frāze ir speciāli izmeklēta.
Un mēs domājam, ka mēs varētu gūt panākumus kino
un tiešām izcelties tajā jūklī.
Un esam starā, ka parādīsim jums pirmās idejas.
Nu, tāpēc te esam. Ķeramies klāt.
Man patīk tas entuziasms. Labi, pirmais.
Tā.
Šajā mums ļoti patīk viņa skaistās acis. Paskatieties.
Apburošas. Un fonā skaistā gaismas ņirboņa.
Ļoti klasisks.
Vai ne? Lepni parāda kinematogrāfiju.
- Ļoti labs. - Jā.
- Tas ir jauks. - Labi.
Tā, šis ir baigi superīgs.
VARĒTU BŪT VIŅA PĒDĒJAIS BRAUCIENS
Ņujorka. "Lielais ābols" kādu laiku atpakaļ.
Tajā ir raksturs. Tajā ir pilsētas siluets.
Mums ir Brīvības dāma.
Un arī -
ko nekad neaizmirst.
Labi, ko domājat?
Nu, tie abi ir ļoti piemēroti.
Paldies.
Bet ja drīkstu...
Man ir ideja, kas, manuprāt, varētu būt ļoti, ļoti forša.
Klausāmies!
Labi. Proti...
Moteļa epizode.
Ziniet, tā ir īpaša.
Mums visu laiku saka, cik ļoti cilvēki to ievēro.
Varbūt plakātā varētu būt Entonijs un puika pie moteļa?
Entonij?
Velns, dievinu.
Jā! O, vecīt.
Tas ir lieliski.
Redziet, tāpēc ir fantastiski, ka ir aktieri, kuri ir arī producenti.
- Jā. - Viņi saprot drēbi.
Jā. Tieši tā. Saprot.
Nu labi. Proti, mums patīk, vai ne?
Ir kādas domas?
Met, tev par to bija kaut kādas domas, vai ne?
- O, tiešām? - Jā.
Nu, Met, tev ir domas?
Man nav domu.
Man bija viena sīciņa domiņa par ideju, kas uz to attiecas.
Gribēju palūgt, lai uzkavējies, un tev pateikt, jā.
Tu...
gribi izteikt piezīmi par filmu?
Nevis piezīmi, bet tikai ideju. Jā.
Vai tev man ir tāda piezīme kā par Brīnišķo prātu?
Tu to atceries?
Jā.
Protams. Kā gan to varētu aizmirst?
Tā ir kā iededzināta manās smadzenēs.
Ak vai. Tas ir lielisks stāsts.
Labi. Klau, zinu, ka mums ir sapulce, bet kurš grib dzirdēt smieklīgu stāstu?
Jā. Nu taču.
Visiem patīk stāsti par viņu bosiem.
- Nu nezinu. Mums te ir ko darīt. Vai ne? - Atgriezīšos tālā pagātnē, labi?
Nupat biju beidzis filmēt Brīnišķo prātu, tā ka tas bija 2001. gads.
Un mums bija filmas skate draugiem un ģimenei.
To uzņēma lieliski, visi bija sajūsmā.
Visiem patika.
Izņemot vienu puisi.
Jauno, sīko, mazo Metu Remiku.
Nu tā, Mets paceļ roku un iesaka, un tā tiešām bija,
visiem dzirdot, ziniet, tur ir Soderbergs, brāļi Koeni...
viņš iesaka mums darīt tā, lai visu filmas laiku skatītājiem zināms,
ka Pola Betanija varonis ir iedomāts.
Met, kāpēc?
- Ko? - Tu nopietni?
Proti, viņš burtiski gribēja, lai es filmai laupu visu pavērsienu...
Nē, nē, nē.
Visu filmas koncepciju. Un vienkārši atklāju visas kārtis.
Lai visu līdz pēdējam pasaku priekšā.
Tik stulbi.
Nu, tā nešaubīgi bija vissliktākā piezīme, kādu visā savā mūžā esmu dzirdējis.
Tāpēc...
Nu vareni.
Ļauj man tev pajautāt, Met,
vai tu skatījies Parastos aizdomās turamos
un teici viņiem, lai rāda, ka pa telefonu runā Keišers Seze
un smejas par to, kā viņš piečakarē policiju, a?
Vai, vai tu cilpoji pie M. Naita Šjāmalāna
un, zini, teici viņam,
lai noteikti liek vienam no rēgiem teikt: "Kad Brūss sapratīs, ka viņš ir miris?"
Nē!
Man ir viens.
Viņš skatās Cīņas klubu un saka: "Vai nebūtu forši,
ja visi jau no sākuma zinātu, ka Tailers Dērdens ir iedomu tēls?"
- Kas tev kaiš, vecīt? - Piedod. Tas ir tik rēcīgi.
Nu, par ko, ellē, tu domāji?
Tā ir klasika, ne?
Gribi dzirdēt piezīmi, Ron?
Es tev pateikšu.
Tu esi radījis lielisku filmu, ko izbojā, sev izdabājot, ielikdams to moteļa mēslu.
Ej dirst!
Mans brālēns nomira.
Tu, sūda priekšnieķeli!
Tavs mirušais brālēns ir pelnījis vairāk
nekā tikt godināts ar sūdīgu, garlaicīgu filmu, vecīt.
- Tagad tu paklausies... - Nu ir sūdi.
...jo es nekad, nemūžam...
- Stulbais lempi. - Ron.
- Muti ciet! - Ej dirst, sūda plikgalvainais jefiņ.
Es ar tevi nerunāšu. Gribi runāt ar mani? Ej pēc Petijas.
Petijai ir smadzenes. Tev nav nekā.
Es pat nezinu, kāpēc esi šajā telpā. Nemaz neskaties uz mani!
Velns un elle.
- Hallo? - Sveiks, vecīt.
- Te Rons Hauards. - Sveiks. Jā. Sveiks.
Klau, es gribu atvainoties.
Man nevajadzēja tik nežēlīgi tevi izmēdīt.
Zini, domāju, biju tik nikns tāpēc, ka zināju - tev ir taisnība.
Ne jau par Brīnišķo prātu. Tā bija episka stulbība.
- Jā, protams. Jā. - Bet par moteļa epizodi...
Tā šajā filmā neiederas.
Tāpēc es piezvanīju Entonijam un pateicu.
- Jā, kā tad. Jā. - Viņš bija sagrauts.
- Bet viņš saprot. - Labi. Nu, paldies.
Liels paldies, ka piezvanīji, Ron. Esmu neizsakāmi pateicīgs, vecīt.
Zini, tas ir kaut kāds emocionāls sviests, kuram man jātiek pāri,
bet tas nedrīkst ietekmēt manu darbu.
Vecīt, tas simtprocentīgi attiecas arī uz mani.
Man vajadzēja tev to pateikt, kad tevi šorīt satiku.
Tā vietā es ļāvu tur iespraukties savam sviestam.
Nevajadzēja tā darīt.
Man nevajadzēja neko teikt par tavu brālēnu
un noteikti nevajadzēja tevi nosaukt par plikgalvainu sūdu,
vai ko nu es tur pateicu.
Es ļoti atvainojos, vecīt.
Labi, tad tu pieņem manu atvainošanos par apvainojumiem un cepures mešanu...
- Jā. Lieliski. Izcili. Fantastiski. - ...un es pieņemšu tavējo.
Un, Met, iebilsti man vēlreiz...
- Jā. - ...un es tevi, ellē, iznīcināšu.
Tulkojusi Laura Hansone