„A JAVASLAT”
Már úgy várom, hogy lássam ezt a filmet.
Tök fura, hogy mikor először látjuk a filmet,
lényegében már kész is van.
Ja, ez van, ha valaki egy végső vágásos rendező,
mint Ron Howard, érted?
Nyersz két Oscart, készítesz pár milliárdos bevételű filmet,
- és csinálsz, amit akarsz. - Egek. Imádom a kész filmeket.
Nincsenek javaslatok.
Nem kell javaslatokat adni. Ez a cucc perfekt lesz.
- Imádom Howardot. - Ja.
- Egy csodálatos elme. - Ja.
Mikor rájössz, hogy Paul Bettanyt csak képzeli, agyfasz!
Na, ez fordulat! M. Night Shyamalan leszophat.
Ja. Tök csúcs fordulat.
Jól van, skacok! Csapassuk a témát!
Ká izgatott vok! A Ronald Howard-mozik baszott várósak.
Ráadásul egy akciófilm, baszod!
Benne van Anthony Mackie.
Behozza a fiatal menő közönséget.
Ráfixáltam Anthony Mackie-re.
Aztán itt van Dave Franco is.
Tőle buzgóbb lesz a puncihús, mint egy nuncius.
Kérlek, ne mondd ezt.
Oké, lekapcsolhatnánk a kurva lámpát?
Ezután D’Amelióékkal talizok.
- Csináljuk! - Szép időket élünk, ribik!
Gyerünk.
CONTINENTAL STÚDIÓ
RON HOWARD FILMJE
- Indulj! Hé! Gázt! - Üdv. Hűha, nyugi.
- Nem tudom, hová akar menni. - Bárhová, baszod! Indíts, haver!
- Jó. Nem kell ordítani. - Menj, baszki!
- Anyám... Ó, baszki! - Bazmeg!
- Indulj már, haver! - Nézze, én nem...
Ó, baszki!
Gázt!
Ó, baszki!
- Bazmeg! - Ó, baszki!
Keressétek meg a kurva taxit!
- Ez az! Szívattok? - Oké, Ron! Oké!
- Így kell filmet indítani! - Hű.
- Igen. - Kibebaszott jó.
Oké.
A FILM 30. PERCÉBEN
- Szedd ki a golyót a belemből. - Azt nem.
Adok 10 000 dollárt!
Gyökér vagy! Megvárhatom, hogy meghalj, és elveszem mindet.
Kurvára kinyírnálak, ha ezt csinálnád!
- Kérlek, segíts! - Jó, rendben!
Jól van. Átmegyek ide szembe a dim sum büfébe,
- szerzek evőpálcikát. - Ja, hozz egy kis rákot. Éhen halok.
Ne feledd a szerencsesütit!
Ez sokkal viccesebb, mint hittem.
Ja. Ütős a cucc.
A FILM 60. PERCÉBEN
Te és én nem vagyunk annyira mások.
Voltak, akiket szerettünk.
Akiket cserben hagytunk.
Akiket elvesztettünk.
De még nincs itt a vége nekünk.
Oké, csak mert rosszat tettünk,
az nem jelenti, hogy ne tehetnénk valami jót.
A FILM 120. PERCÉBEN
Szállj ki a kocsiból!
Nincs kiút!
Eszedbe ne jusson!
Kapjátok be.
Ez az, baszki!
- Nem igaz! - Ne!
- Micsoda befejezés! Hihetetlen. - Mi történt? Mi van?
- Ilyen nincs. - Oscarok!
- Ron Howard legjobb filmje. - Az egyik legjobb befejezés, amit láttam.
- Döbbenet. - Várjatok. Van még.
- Oké, leülök. - Állati.
Ja, van még egy kis...
- Csak egy kis UI. - ...kis motelepilóg. Utóirat.
- Ja. - Ja.
Jó ég. A kölyök a fotóról.
A FILM 165. PERCÉBEN
RON HOWARD FILMJE
Ó, faszom. Végre vége.
- Ez mi a fasz volt, he? - Nem tudom.
- Oké, határozottan hosszú. - Ja!
De manapság sok film hosszú, az megvan?
Az utolsó Marvel-film, amit láttam, három óra volt...
Marvel-film? Ez nem egy kibaszott háromórás szuperhős mozi. Oké?
A moteljelenet? Az mi a fasz volt, öcsém?
Nem voltak szörnyek, se bunyók, se Deadpoolok.
Csak emberek bámulták egymást, baszod.
Ja, túl hosszú.
Zikizaka vagy, ha asszed, hogy ezt emberek megnézik.
Ez kurvára ellehetetleníti a munkámat,
mert el fog terjedni a szóbeszéd, hogy szar.
Várjunk, ez a végső vágás?
Nem, Ron még molyol pár aprósággal.
Klassz. Akkor javasolhatod, hogy vágja ki azt a kurva, véget nem érő moteljelenetet.
Aha. Ja, aha. Ja.
- Várj, mi az? Miért vagy ilyen fura? - Mi?
- Zikizaka vagy? - Nem vagyok zikizaka.
Hé, a moteljelenet szerintem is gáz, oké?
- Oké. - Ja.
Na, Ron jön egy órára egy marketingmítingre.
Mutatunk neki pár kezdeti plakáttervet. Ugorj be, és mondd el a javaslatod.
Oké, na, mielőtt ukmukfukk javaslatokkal bombáznánk legendás rendezőket,
ássunk a mélyére. Tudjátok, rögzítsük, hogy totál valid a javaslat.
Mármint most, hogy belegondolok, talán az a moteljelenet nem is olyan rossz, nem?
- Rossz. - Mi? Öcsém, szörnyű.
- És ha kivágod, perfekt a mozi. - Rossz.
Hát, talán csak nem értjük.
Ron nagyon megfontolt rendező.
Tehát a kölyök Anthony Mackie karakterének halott fia,
akkor ez egy ilyen képi metaforája a... a halott fiának?
Nem. Nyilvánvalóan álomjelenet.
- Egy szellem. - Szellem?
A srác szellem volt.
Még mi sem értünk egyet abban, mit jelent. Ez tisztán jelzi, hogy a film baszom tré.
Igaz.
Nagyon jól megragadtad ezt a dolgot...
Úgy van.
Neked kéne elmondanod Ronnak a javaslatot.
Rohadtul nem, ribanc!
Nem, te... Egy rendező kurvára nem hallgat egy marketinges javaslatára. Matt...
Bocs. De mi a gond?
Nem Ron Howard híresen a legkedvesebb ember Hollywoodban?
Hát, pont ez... az... tudod?
Valóban kedves és szerény ember hírében áll.
De azt hallottam, tudjátok, forrásoktól,
hogy igazából egy undok, bosszúvágyó seggfej.
- Ron Howard? Ki a forrás? - Mi?
Ezt hallottam. Ezt ha... Nem akarom... Én...
Ezt hallottam, oké?
Oké. Néha undokká válik?
- Opie undok? - Néha undok.
- Miért reagálsz ilyen furán? - Nem reagálok furán.
Folyton brutális javaslatokat adsz a stúdió részéről.
Általában olyanoknak, akik utálnak.
De úgy tűnik, Ron Howard igazából kedvel.
- Ja, szeretném, ha így is maradna. - Öcsém.
Figyu, közlöm a javaslatot, oké? Rendben.
- Átadom a javaslatot. - Egykor jön.
Oké, egykor közlöm a javaslatot.
Ron Howard a lobbiban van.
Ó, basszus. De 15 perccel korábban jött.
Küldjem el?
Nem, semmi baj. Egy perc, és lemegyek üdvözölni.
Ron.
- Ó, szevasz. - Szevasz!
- Örvendek. - Szintén.
Személyesen akartam elmondani, mennyire imádtuk a filmet.
Csúcs, haver! Olyan mázlisták vagyunk, hogy a csapat tagja vagy.
- Hát köszönöm. Ez kedves. - Ja, nem, én köszönöm.
Hát, tudod, már mutattam embereknek, meg minden,
és nagyon biztató visszajelzéseket kapok.
Ez remek. Hé, imádom a visszajelzést. Ja.
- Mármint ha pozitív, nem? - Csakis. Ha pozitív.
- Az a legjobb visszajelzés. - Naná.
- Bizony! - Igen.
És mi van? Neked van visszajelzésed?
Igen, igazából van.
Mégpedig hogy...
király vagy, haver.
Ez a visszajelzésem. Király vagy.
- Hallgatnám egész nap. - Mondom egész nap.
Ja, klassz! Szuper! Ez az. Jól van.
Még gyorsan fel kell szaladnom. Találkozunk a mítingen.
- Amúgy is telóznom kell. - Jó. Rajta.
Egy perc, és jövök!
Ó, baszki! Bocsi! Elnézést.
- Hogy ment? - Nagyon jól.
- Nagyon jól? - Aha.
- Mi történt? - Beszéltünk. Jól ment.
- Hé, mi a szitu? - A szitu tök fánki.
- Tök fánki? - Aha.
- Ja. - Ez mit jelent?
Hogy beszéltünk, és nagyon-nagyon oké volt.
Nem mondtad neki, igaz?
- Mondtad a javaslatot? - Mondtad?
Nem, nézzétek a punciáner pofáját. Szart se mondott.
Nem éltem a javaslat közlésével.
- Na tessék. - Jézusom.
Úgy láttam, nem lenne bölcs megtenni.
- Mi? Miért? - Mert úgy ismernek,
mint Hollywood leginkább alkotóbarát stúdiófőnökét.
És stratégiailag úgy döntöttem, nem éri meg reszkírozni a híremet.
- Szerintem nincs ilyen híred. - Miről beszélsz?
Konkrétan ez a te dolgod. Fontos, hogy jó legyen a film.
Sose adom el ezt a végtelen horkténetet. Kiadta.
Azt nem értitek meg, hogy már én is vezetővé nőttem.
Nem külditek ki a tábornokot a frontvonalba meghalni.
Stratégiailag az a bölcs, ha a feláldozható ágyútölteléket küldjük.
Sal, te csináld, baszki!
- Én ágyútöltelék? Nem! Anyád! - Az vagy!
- Nem csinálom. Nem tudom. - Neki kéne. Muszáj.
Átaludtam a moteljelenetet.
Kurvára cseteltél. Tudsz egyszerre csetelni és aludni?
- Tudok. Így alszom. - Totál kamu!
Megcsinálom, bazmeg. Megcsinálom. Megcsinálom, jó?
Mert veletek ellentétben én nem vagyok beszari.
Nem izgat, hogy Ron Howard kedvel-e.
Az izgat, hogy jó, szórakoztató mozikat csináljunk.
Nem tönkretenni akarjuk a tag életét.
Hanem meg akarjuk menteni saját magától.
Ja! Adj neki, csajszi!
Quinn, imádom, amit mondasz. Ez nagyon hitelesít engem mint mentort.
- Nagyon büszke vagyok. - Jó érzés.
Mondom, hogy lesz. Bemutatlak Ronnak,
és elmondod neki, hogy az egész moteljelenet egy fos!
- Jó. Rendben. Oké. - Megoldod.
- Most ragyoghatsz. Oké? - Jó.
- Izgatottan várom. - Jó. Oké. Kösz.
Ó, baszki.
- Ő mit keres itt? Nem. - Nem változtat semmin.
- Nem megy. - De, megy.
- Jó. Megy ez. - A kedvenc színészem.
- Van két perced, amit... - Hahó. Hogy s mint?
- Szia, Matt. Hogy s mint? - Mackie, nem számítottam rád.
Producere vagyok a filmnek, úgyhogy jöttem megnézni, milyenek a plakáttervek.
- Nyilván. - Klassz.
- Olyan jó vagy a filmben. - Tök jó.
Nem az én érdemem. Ron Howard kikúrt nagy király.
Megvan a szlogen, nem?
De bunkó vagyok. Bocs. Ő az egyik feltörekvő fiatal vezetőnk.
Igazi mozifil. Quinn Hackett.
Üdv. Üdv, Mr. Mackie.
Nagyon nagy rajongója vagyok, úgyhogy...
Bejön a mozifília.
Jó ég. Imádom a mozifíliát.
Atyaég! Hű!
Quinn amúgy látta a filmet.
- Szuper! Ja. - Igen.
Mit szólt hozzá?
- Igen. - Maga...
Annyira jól játszik.
- Kösz. - Igen, én így...
Amikor alakít, az olyan... Annyira jó.
- Még egyszer kösz. - Persze, igen.
Szívesen, persze.
- Ennyi? - Igen.
Nem volt egy gondolatod, amit meg akartál osztani
- a csapattal? - Hát... Én...
- De. - De. Hát, csak... Apróság.
- Ez nem nagy dolog. - Ja.
Csak hogy...
A bombák földjén annyira jó volt. Elképesztő egy mozidarab.
- Hát, igen, az kétségkívül remek. - Igen.
Az eszméletlen.
A második legjobb filmem.
Van... Igazából van... Igazából van még valami, amit el akartunk mondani
a filmről.
Persze. Igen. Na és mi az?
- Hát... - Vigyázat, vigyázat, vigyázat!
- Zseniriadó! - Patty, szia!
- Gratulálok az új szerződésedhez! - Ja. Kösz!
Hol van a bázisod?
Felújíttatom a produkciós irodákat a régi Lieberman-bungalóban.
- Klassz. - A stúdió éke!
Ez csodás. Megkaptad a csokromat? Lila díszhagyma.
- Emlékeztem. Emlékszem az ilyesmire. - Jó a memóriád.
Kösz, Ronnie. Kösz, hogy elküldted a verziódat.
Viccelsz? Én köszönöm, hogy zöld utat adtál a filmnek.
Hát, a film fenséges.
És ön, uram.
Az eddigi legmélyebb, legösszetettebb alakítása.
Örülök, hogy benne lehettem a zsenink művében,
- ennyi. - Ó, Anthony. Szuper vagy.
- És a moteljelenet. - Ja. Beszélnünk kéne...
Olyan meghökkentően eredeti és merész.
Már értem. Köszönöm.
Hát, köszönöm. Örülök.
Ilyen bátran megosztani egy traumát!
Teremtőm. Ha adnának kitüntetést filmes bátorságért,
a mellkasod csupa arany lenne.
Hát, köszönöm. Nézd, én átgondoltam, és...
és úgy döntöttem, ideje előállni vele.
- És nem sietted el. - Nem.
- Feltártad, és lélegzethez jutott. - Így van.
Igen. Az enyém meg elállt.
Úgyhogy ezt köszönöm.
Elnézést. A marketing mindenkit vár a konferenciateremben.
- Menjetek. - Csodás.
Mattynél jó kezekben vagytok. Nem olyan finomak, mint az enyém.
Na jó. Konkrétan érzem az Oscarjaitok szagát!
Készítsétek a szmokingokat, uraim.
Gyorsan megbeszélek valamit Pattyvel.
Vigyetek nekik nasit!
Vigyétek az egész kocsit!
Hé, Patty. Beszélnem kell veled a moteljelenetről Ron Howard filmjében.
Gyönyörű. Megható. Fennkölt.
Ja. De túl hosszú, igaz?
Majdnem lyukat fúrtam az agyamba,
hogy kinyírjam azt a részem, ami az időt érzékeli. Mikor akart véget érni?
Ja. Miért mondtad, hogy annyira tetszik neked?
Már egyedül vagyok, Matty.
Benyalok az alkotóknak, ahogy minden smokk producer a városban.
Ez a meló egy mindennapos petefészkenrúgás.
Nézd, meg kell mondanom neki, hogy ki kell vágnia a filmből.
- Meg ne próbáld. Ez nagyon személyes. - Ja, hallottam, mondtad.
Mi olyan sze... Ő nem mondta, hogy ez személyes.
Olyan személyes, hogy nem is akar beszélni róla.
Ez mit jelent? Miről van szó?
A kölyök a motelnél Ron unokatestvérét jelképezi,
- aki meghalt fiatalkorukban. - Ne, komoly?
Az egész arról szól, hogy Ron elengedi az unokatestvér halálát,
és továbblép.
Jó ég. Ez a legrosszabb forgatókönyv.
Nem. Egy testvér rosszabb lenne.
Van egy könyvem egy csaló ausztrál sakkcsapatról.
- Elolvasod ma? - Beszélsz Ronnal,
hogy vágja ki a jelenetet?
Szórakozol? Nem.
Nem dolgozom ezen a filmen. Ezt a gondot neked kell megoldanod, főnök.
Nem értem. Ha olyan személyes neki, miért csinálta ilyen unalmasra?
Ez konkrétan őrület.
Ő őrült. Ő egy művész. Matty, te ezt tudod.
Beleteszik magukat a dolgaikba. Jelentéstartalmakat tesznek a műveikbe,
még ha azt nem is érzékeli más, csak ők maguk.
Sly Stallone úgy vélte, hogy A pusztító egy allegória
az egymással harcoló maszkulinitásról és modernizmusról.
Az volt?
Ó, nem. Nem, nem.
Egy 150 perces Taco Bell-reklám volt.
De rávette ez a téveszméje, hogy reggelente felkeljen,
és felvegye azt a röhejes jövőbelizsaru-egyenruhát?
Igen.
A könyvem címe Sakk-matt. Küldtem e-mailben.
Köszönöm, Patty.
Hahó! Igen! Pillanat.
Hé. Ti. Ti!
- Gyertek velem. Gyerünk. Hozzám. Hozzám! - Mi... Oké. Jó.
Szóval úgy tűnik, az egész moteljelenet alapja Ron Howard halott unokatesója.
Egy metafora, hogy elengedje őt, vagy mi a szar,
de nem vághatjuk ki. Rábasztunk.
Mármint egy valós halott uncsó?
Igen, a való életben
halott Howard családtag. Ja.
Úrist... Ez a háttérsztori tök izgivé teszi az egész jelenetet.
Ez nem segít. Totál nem segít.
Nem kéne a közönséget terhelnie a katarzisával.
Menjen terápiára! Spóroljon nekünk 45 percet a játékidőből.
Oké, oké, oké.
Emlékeztek, mikor a Válósokkot csináltuk, és volt a hosszú, uncsi válási beszéd?
És kivágattam Jay Roachcsal,
- mert épp szakítottam... - Ja.
...és hatni tudtam rá érzelmileg.
Ha valakinek lenne halott uncsója,
hatni tudnánk Ronra, hogy megértse,
nem így kell tisztelegni a halott rokon előtt.
Lécci, mondjátok, hogy van valakinek halott uncsója.
Nem. Nekem nincs.
Ja, nincs.
Sal? Tutira nincs halott uncsitesód?
Ja, nincs. Van egy uncsitesóm egy japán börtönben, de...
De Sal...
Egész biztos, hogy nincs halott unokatesód?
- Kapd be, Matt! - Te kapd be!
- Nem. - Mi a gond? Kit izgat?
Nem kamuzok be egy halott uncsót, hogy elmondjam Ronnak azt, amit neked kéne!
Erkölcsi aggályok zavarnak a szituban?
- Igen. Erkölcsös vagyok. - Nagyon erkölcsös.
- Vegyük Albuquerque-t. - Oké!
- Kitiltottak egy fürdőből. - Vegyük New Orleanst!
- Nem! Arról nem beszélünk! - Vegyük New Orleanst!
- Nyálriadó! Fröcsög a nyál! Jó ég! - Nyugi. Jó!
- Mi bajotok van? - Semmi baj!
- Mondd el te a javaslatot! - Nem akarom!
Oké. Nézzenek oda!
Olyan vagy, mint a fiam,
mikor lebukott, hogy pornót néz az iPhone-omon.
Ja, ez az az arc.
Oké, figyeljetek.
Okkal nem akarom elmondani Ronnak a javaslatot, és nem akartam
elárulni, de... Jó, elárulom. Figyu.
2001-ben zöldfülű voltam, és meghívtak
az Egy csodálatos elme családi-baráti vetítésére.
És a vetítés után mindenki körbeült, és javaslatokat adtak.
Ötleteket mondtak. Én feltettem a kezem,
és megosztottam egy ötletet Ronnal.
- Oké. És? - Mi volt az ötlet?
Hát...
Azt javasoltam, hogy talán poén lenne,
ha a nézők tudnák, hogy Paul Bettany karaktere elképzelt az egész fimben.
- A szájukba rágtad volna? - Szerinted ez poén?
Ez maga a fordulat!
Értem! Nem volt egy jó ötlet!
- Miért nem rúgtak ki? - Nem volt rossz tipp.
Elég ártatlan volt.
És amúgy Ron frankón szétsavazott utána, oké?
Szénné égetett az egész kurva nézősereg előtt.
Hogy: „Milyen buta javaslat, te baszott bohóc.
Hogy mersz ilyen hülyeséget javasolni, te ostoba faszparaszt?”
- Howard lefaszparasztozott? - Howard lefaszparasztozott!
Pacekba, haver!
És ott volt az összes kedvenc rendezőm, és kurvára habzsolták a szavait.
Kész voltak. Ron fullra tolta a műsort.
Steven Soderbergh a combját csapkodta hahotázva.
Joel Coen úgy röhögött, hogy majd’ leesett a csöcse!
Őszintén a szakmai életem legrosszabb pillanata volt.
És mivel nincs, tudjátok, igazi magánéletem,
emiatt ez volt az életem legrosszabb pillanata.
Oké, oké, oké.
Ő most tudja, hogy te vagy az a fickó?
Nem. Látod, pont ez az... hogy...
Ron nem rakta össze, hogy én vagyok az az ember.
Úgy tűnik, tényleg kedveli és tiszteli azt,
akinek jelenleg tart. És szeretném, ha ez így maradna.
Úgyhogy
én nem mondom el neki a javaslatot. Nem tehetem. Nem lesz ilyen.
Ennyi a sztori. Sajnálom, Sal.
Nem.
Sajnálom. Visszautasítom.
- Igen, de mintha örülnének. - Üdv, Ron, Anthony. Sal Saperstein.
- Sal. Hogy s mint? - Produkciós alelnök.
Üdvözöllek.
Fiúk, csak gratulálni akartam a filmhez.
- Nagyszerű. - Hát, köszi.
Köszönöm. Értékelem.
Tényleg lélekemelő volt, mert ez egy kemény hónap nekem.
Igazán? Sajnálattal hallom.
Köszönöm. Igen, ez...
Igen, kemény volt.
Ne... Hát, igen... Ez nem jó.
Köszönöm.
Igen, kemény volt.
Főleg, mert idejekorán eltávozott az unokatestvérem.
Ron-ald-o.
Ronaldo Saperstein.
Hát, tudod, néha egy unokatestvér olyan...
- olyan, mint egy testvér. - Igen.
Ezt érzem.
És pont ez volt... ez volt a helyzet Ronaldóval és velem.
Tudod, ő volt az én tesóm egy másik anyától.
Aki az anyám nővére volt.
Öregem, hát, ez szörnyű.
És sajnálom, hogy végig kellett menned ezen.
- Kösz, Ron. - Tudod, őszintén szólva,
az a jelenet a filmben, ami a motelben játszódik...
Ó, igen.
Hát az afféle óda
a halott unokatestvéremhez.
- Ne. - De.
- Úgyhogy... - Istenem.
- Azért kösz, hogy beugrottál. - Igen.
Tudod, mivel mindkettőnknek van halott unokatesója, és csakis ezért,
nyugodtan merem mondani neked, Ron,
hogy talán az egész moteljelenet túl...
Erőteljes. Túl erőteljes.
És kábé ez a lényege.
Mert azt akarom, hogy a közönség kényelmetlenül érezze magát, tudod?
Azt akarom, hogy keményen odabasszon.
Odabasz.
Igen. Tényleg kirí a film egészéből.
- Mármint stílusában. - És újra mondom, ez...
- ez a lényeg. - Biztos?
- Nyilvánvaló. - Aha.
Mert azt akarom, hogy a nézők gondolkodjanak a jeleneten.
Nem, azt akarom, hogy vitassák.
Vitatjuk.
Mivel az én unokatestvérem...
az én unokatestvérem jelentett nekem mindent.
Úgy értem, ő...
ő tanított meg, hogy legyek ember.
- Jól van, Ron. - Az az ember, aki ma vagyok.
Ez gyönyörű, öregem.
És ha ez a film egy kicsit is tisztelegni tud előtte...
akkor talán végre le tudom zárni az életemnek ezt a részét.
És tovább tudok lépni.
Gyere, öregem. Gyere.
- Köszönöm. Köszönöm, Anthony. - Nagyember.
Olyan büszke vagyok rád.
Én is kaphatok egy ölelést?
Keblünkre, Saul.
Sal vagyok.
Kurvára sajnálom, Ron.
Nem vágjuk ki a moteljelenetet.
- Te sírsz? Mi történt odabent? - Nem.
Matt, ha meghal az uncsód, meg kell tisztelned, ahogy csak tudod.
Ezt teljesen értem. Neked nincs halott uncsód, baszott pszichó.
Tudom, de egy percre azt hittem, van. És én...
én megtudtam, milyen érzés, és már értem.
Jó ég! Mind olyan gyengék vagyunk a hírességekkel szemben!
- Nem, ti vagytok gyengék... - Nem. Az egész...
Mr. Mackie, üdv.
- Hogy s mint? - Üdv.
Bocs a zavarásért. Egy szóra?
- Simán. Mit segítsünk? - Nem zavar.
Figyu, sajnálom, Sam.
- Sal. - Jó, mindegy.
Tudom, hogy a moteljelenet személyesen megérintett.
És tudom, hogy nagyon szeretitek...
- Ahogy játszott. - Tök jó benne.
Tudom, kösz. Kuss.
Ez kibaszott gáz.
- Szerintünk is! Kurva gáz! - Kutyaszar.
Miről beszéltek? Te nem mondhatod ezt!
Ott sírtál bent a halott uncsód miatt!
- Nincs halott uncsóm. - Miért mondtad, hogy van?
Mert ő kérte.
Mi a fasz?
Figyu, mondom a szitut.
Imádjuk a filmet, oké?
Szerintünk ez egy örök klasszikus lehet.
És igen, szerintünk a moteljelenet kisiklatja az egész filmet.
Én azt hittem, neked tetszik!
Nem. Sose tetszett.
Nem tetszett a könyvben. Nem tetszett, mikor forgattuk.
Nem tetszett a filmben.
Ezért vártam, hogy te, mint a stúdió feje,
azt mondd, hogy kurvára ki kell vágnia!
Hát menj be, és mondd, hogy vágja ki!
- Nem akarom. - Ez az egy dolgod van!
Nem ez az egy... Csomó dolgom van itt!
- Dehogy van! - De van!
Markold meg a tököd, menj, csináld!
A film producere vagy! Csináld, ha nem tetszik!
Ez nem a producer dolga. Azt már elvégeztem!
- Ez a producer dolga! - Stúdiófőnök vagy...
- Ez a dolgod. - ...a te dolgod!
Szar filmeket csinálsz! Én megmentem a karriered!
- Segíts, hogy nyerhess! - Oké.
Te nem akarod megtenni.
Én nem akarom megtenni.
Ez a két baszott zseni képtelen megtenni.
- Nagyon kösz. - Igen.
- Szép munka. - Tök bocs.
Akkor mi van, ha nem mondjuk el a javaslatot?
Értitek, hogy mondom?
Ron imádja a jelenetet. Láthatóan sokat jelent neki.
Persze, ettől a film egy kicsit kuszább.
Kicsit hosszabb,
és kicsit unalmasabb, mint szeretnénk,
de ez nem jelenti, hogy rábasztunk.
Van egy csomó nagyon hosszú,
nagyon unalmas film, ami kurvára odabasz a kasszáknál.
Jó, srácok. Nagyon forró pletyim van erről a fostalicska...
Uramisten. Anthony Mackie.
A film egy mestermű. Kurvára semmit se változtatnék.
- Ő is rühelli a moteljelenetet. - Ja. Gáz az a szar!
Gigariszpekt, haver.
Hála a kurva istennek.
Oké.
A mozis kontaktok megtudták a film hosszát.
Azt mondják, ez napi kettőre redukálja a vetítések számát.
A mozitulajok nem akarnak hosszú filmeket, ha nincs bennük köpeny vagy űrlény.
Ez minimum 15%-os mínusz a bevételben.
- Baszki. - Tizenöt.
- Griffin kinyír mindenkit. - Én is kinyírok valakit.
Százalékot kapok a bevétel után.
Muszáj elmondanod a javaslatot. Muszáj!
A míting már megy.
- Ó, baszki. Csak hát... - Muszáj.
- Szeretem Ron Howardot. - Jó ég.
Értitek?
Ő az egyik ok, amiért egyáltalán filmeket akartam csinálni.
Ott a Vásott szülők, tudjátok, a Csobbanás, az Apollo 13.
Csak... Nem akarom, hogy utáljon!
Nem bírom ki még egyszer. Totál triggerel.
A kurva istenemet.
Ki nem szarja le, ha Ron Howard utál téged?
Magas térdemelésben fogja smacizni a zacsidat, ha siker lesz a film.
Ezeknek csak ez számít.
- Már bocsi. - Semmi gáz. Frankó a duma.
Csak add elő neki a javaslatot.
- Matt, muszáj. - Csináld.
- Muszáj. - Oké.
- Megteszem.
Megkérem, hogy maradjon a míting után, és elmondom neki.
De neked támogatnod kell, oké? Téged tisztel.
- Ott kell lenned velem. - Veled vagyok.
Talp a flaszteren, ahol strigós ribik tolják Cadiben.
Leszarom. Én tolom veled.
Oké, klassz. Köszönöm.
Jó, emberek. Ez a míting totál vájb lesz.
Az Alphabet Citytől felpörgött bennünk a motor.
A szójáték nagyon is szándékos.
És hisszük, hogy penge menetet produkálunk a mozikban,
és ki tudunk törni a nyüzsiből.
És odavagyunk, hogy megmutathassuk az első terveket.
Hát, ezért jöttünk. Lássunk hozzá.
Tetszik a lelkesedés! Jó, itt az első.
Oké.
Ebben nagyon szeretjük a szeme szépségét. Nézzétek.
Igéző a gyönyörű csillogó fényekkel a háttérben.
Ez nagyon klasszikus.
Ugye? Büszkélkedik az operatőri munkával.
- Nagyon jó. - Ja, ja.
- Szép. - Oké.
Na ez itt durván adja.
EZ A MENET LEHET AZ UTOLSÓ
New York City. A Nagy Alma annak idején.
Van benne karc. Van benne sziluett.
Van benne Szabi Szobi.
Valamint
sosem felejtünk.
Oké, mit gondolunk?
Hát, mindkettő teljesen működik.
Köszönöm.
De ha szabad...
Van egy ötletem, ami szerintem nagyon-nagyon menő lenne.
Halljuk.
Oké. Szóval...
A moteljelenet.
Tudjátok, különleges.
Folyton azt halljuk, mennyire az a csúcs az embereknek.
Mi lenne, ha a plakáton Anthony és a kölyök lenne a motel előtt?
Anthony?
Kurvára tetszik!
Ez az! Öregem!
Ez remek!
Látjátok, ezért fantasztikus, ha a színészek producerek is.
- Ja. - Tényleg értik az anyagot.
Ja. Pontosan. Értik.
Jól van. Szóval tetszik nekünk, ugye?
Vélemény?
Matt, neked volt erről pár gondolatod, ugye?
- Ó, tényleg? - Igen.
Szóval, Matt, volt pár gondolatod?
Nincsenek gondolataim.
Volt egy pici gondolatmorzsányi ötletecském, ami ehhez kapcsolódott.
És utána akartam megosztani veled, igen.
Neked...
van számomra egy javaslatod?
Nem javaslat, sokkal inkább ötlet. Igen.
Van számomra egy javaslatod, mint az Egy csodálatos elménél?
Emlékszel rá?
Igen.
De mennyire. Hogy is feledhetném el?
Ez így beégett az agyamba.
Öcsém. Príma sztori.
Jó, tudom, hogy ez egy míting,
de ki akar hallani egy tök vicces sztorit?
Jó. De most tényleg.
Mindenki szereti a vicces sztorikat a főnökről.
Nem is tudom. Lenne itt dolgunk.
- Érted? - Messzire megyek vissza, oké?
Épp befejeztem az Egy csodálatos elme forgatását, úgyhogy lehetett kábé 2001.
És vetítés volt családnak, barátoknak.
Remek volt a fogadtatás, odavoltak.
Mindenki imádta.
Kivéve egyvalaki.
A fiatal pici, kicsi Matt Remick.
Úgyhogy Matt feltette a kezét, és komolyan azt javasolta
mindenki előtt,
tudjátok, Soderbergh előtt, a Coen fivérek előtt...
Azt javasolta, hogy a film során végig tudnia kéne a közönségnek,
hogy Paul Bettany karaktere a képzelet szülötte!
Miért, Matt?
- Mi van? - Ez komoly?
Mármint konkrétan azt akarta, hogy a film fő csavarját...
Nem, nem, nem.
Azt akarta, hogy a film teljes alapötletét áruljuk el.
Hogy totálisan szétszarjuk az egészet.
De hülyeség!
Semmi kétség, ez volt a legeslegrosszabb javaslat,
amit életemben valaha kaptam.
Úgyhogy...
Ó, azta.
Hadd kérdezzem meg, Matt.
Megnézted a Tökéletes bűnözőket,
és azt mondtad nekik, hogy mindig mutassák Keyser Sözét, ahogy telefonál
és azon nevet, hogy veri át a rendőrséget, he?
Vagy... Vagy... Vagy...
Vagy odasettenkedtél M. Night Shyamalanhoz,
és, tudod, mondtad neki,
hogy azt kéne csinálnia, hogy az egyik szellem mondja azt:
„Bruce mikor jön rá, hogy halott?”
Ne!
Én is tudok egyet!
A Harcosok klubja láttán: „Nem lenne poén,
ha mindenki tudná, hogy Tyler Durdent végig csak képzelik?”
- Mi a fasz bajod van? - Bocs, haver. Ez jó poén.
De tényleg mi a fenét képzeltél?
Klasszikus, nem?
Javaslatot akarsz, Ron?
Adok egy javaslatot.
Csináltál egy remek filmet, amit elrontasz ezzel az önimádó moteles szarsággal.
Kapd be.
Meghalt az unokatestvérem.
Te kibaszott öltönyös szar!
A halott unokatesód sokkal jobbat érdemel,
mint hogy egy baszott unalmas filmmel tisztelegj előtte.
- Na, te, idehallgass... - Ó, baszki.
...mert nem fogom soha, de soha...
- Te balfasz barom! - Ron.
- Ne szólj hozzám! - Kapd be, te baszott kopasz pöcs!
Nem beszélek veled!
Beszélni akarsz velem? Kerítsd elő Pattyt!
Pattynek van agya! Neked nincs semmid!
Nem is tudom, mit keresel itt! Ne nézz rám!
Beszarás.
- Halló? - Szevasz.
- Itt Ron Howard. - Szevasz. Ja. Szia.
Figyelj, bocsánatot akarok kérni.
Nem szabadott volna ilyen kegyetlenül kicsúfolnom téged.
Tudod, szerintem azért voltam ilyen pipa, mert tudtam, hogy igazad van.
Nem az Egy csodálatos elmével. Az szélesvásznú ostobaság volt.
- Ja, persze. Igen. - Hanem a moteljelenettel...
Annak nincs helye ebben a filmben.
Úgyhogy felhívtam Anthonyt, elmondtam neki.
- Aha. Azt elhiszem. Ja. - Hát vigasztalhatatlan volt.
- De megérti. - Oké. Hát, köszönöm.
Nagyon köszönöm, hogy hívtál, Ron. Hálásabb nem is lehetnék.
Az egész valami érzelmi katyvasz miatt volt, amin túl kell jutnom,
de nem hagyhatom, hogy hasson a melómra.
Öregem, 100%-ig ez igaz rám is.
Mondanom kellett volna a délelőtti találkozón.
Ehelyett hagytam, hogy a szarságaim keresztbe tegyenek.
Ezt nem kellett volna.
Kár volt bármit mondanom az unokatesódról,
és határozottan kár volt azt mondanom rád, hogy kopasz pöcs,
vagy bármit is mondtam.
Tényleg sajnálom, öregem.
Jó, elfogadod a bocsánatkérésemet a sértésekért és a sapkahajigálásért...
- Igen. Remek. Perfekt. Fantasztikus. - ...és én is a tiédet.
És Matt, ha újra összeakadunk...
- Igen? - ...kurvára tönkreteszlek.
A feliratot fordította: Speier Dávid