Jeg glæder mig så meget til at se den film.
Mærkeligt, at vi først ser den, når den er helt færdig.
Sådan er det med en final cut-instruktør som Ron Howard.
Når man vinder to Oscars, og ens film tjener milliarder,
- kan man gøre, hvad man vil. - Jeg elsker det. Ingen noter.
Vi behøver ikke noter. Den er perfekt.
Jeg elsker Ron Howard. A Beautiful Mind?
Da det viser sig, at Paul Bettany er fantasi.
Vildt plot twist. Fuck M. Night Shyamalan.
Ja, det er et godt plot twist.
Okay, folkens. Så kører vi lortet!
Jeg er fandeme klar. Ronald Howards film er skidegode.
Og ovenikøbet en actionfilm. Med Anthony Mackie.
- Han lokker de unge til. - Jeg er besat af Anthony Mackie.
Og vi har Dave Franco. Så kommer alle de drivvåde damer.
Lad være.
Dæmp lyset! Jeg skal møde D'Amelio-familien bagefter.
- Så gør vi det! - Nu skal der fandeme hygges!
Kom så.
- Kør! - Rolig nu.
- Jeg ved ikke, hvor du vil hen. - Bare kør!
- Du behøver ikke råbe. - Kør!
Dit dumme sv... Hold da kæft!
- Kør, for helvede! - Jeg er ikke...
Pis!
For helvede da!
Find den forpulede taxa.
- Ja, for fanden! - Sådan, Ron! Sådan!
- Sådan indleder man en film! - Det var sgu godt.
Okay.
30 MINUTTER INDE
- Pil kuglen ud. - Glem det.
- Du får 10.000 dollar. - Dem kan jeg jo bare tage, når du dør.
Så slår jeg dig fandeme ihjel!
- Hjælp mig! - Okay. Jeg går over på kinagrillen
- og henter to spisepinde. - Tag nogle rejer med.
Og nogle lykkekager!
- Det blev sjovere, end jeg troede. - Ja, det er skidegodt.
EN TIME INDE
Vi to er ikke så forskellige. Vi har folk, vi elskede.
Folk, vi svigtede.
Folk, vi mistede.
Men det er ikke slut.
Bare fordi vi har gjort noget forkert, kan vi stadig nå at gøre noget godt.
TO TIMER INDE
Stig ud af bilen!
Du slipper ikke væk!
Glem alt om det!
Skid hul i det.
Ja, for fanden!
Det er løgn!
- Hold kæft, en vild slutning! - Hvad skete der?
En sikker Oscar.
- Ron Howards bedste film. - En fantastisk slutning.
- Jeg er målløs. - Vent, der er mere.
Jeg sætter mig lige.
Ja, det er en lille...
- En lille ekstra motelscene. - Et lille PS.
Drengen på billedet.
TO TIMER OG TRE KVARTER INDE
- Endelig er den slut. - Hvad fanden var det?
Den er i hvert fald lang. Men det er mange film nu om dage.
Den seneste Marvel varede tre timer.
Det her var ikke nogen tre timer lang superheltefilm.
Motelsekvensen? Hvad fanden var det?
Ingen uhyrer og slagsmål og Deadpool. Bare folk, der gloede på hinanden.
Ja, den er for lang. Det er der ingen, der gider se.
Mit job bliver umuligt, for det smadrer filmens omdømme.
- Er det den endelige version? - Nej, Ron piller stadig lidt.
Godt, så bed ham for fanden om at skære den endeløse motelsekvens væk.
Ja... Ja, ja.
Hvorfor siger du det sådan?
- Tror du, folk gider se det? - Jeg synes også, scenen er dårlig.
- Okay. - Ja.
Ron kommer klokken et til et marketingmøde.
Nogle koncepter til plakaten. Så kan du give ham beskeden.
Før vi giver legendariske instruktører kommentarer,
bør vi sikre os, at det virkelig er underbygget.
Nu, jeg tænker over det, er den motelsekvens måske ikke så dårlig.
- Jo, den er. - Forfærdelig. Uden den er filmen perfekt.
Måske forstår vi den ikke. Ron er en eftertænksom filmskaber.
Drengen er Anthony Mackies figurs døde søn,
- så en visuel metafor for... hans døde søn? - Nej, det er jo en drømmesekvens.
- Drengen var et genfærd. - Et genfærd?
Ikke engang vi forstår det. Et tydeligt tegn på, at filmen er skør.
- Sandt. Du har vist godt styr på det... - Ja, jeg har.
- Måske skulle du give Ron beskeden. - Fandeme nej, dit røvhul.
En instruktør lytter sgu da ikke til en fra marketing.
Hvad er problemet? Er Ron Howard ikke den flinkeste mand i Hollywood?
Lige netop. Han har ry for at være rigtig sød og beskeden.
Men jeg har hørt fra kilder, at han er et ondt, hævngerrigt svin.
- Ron Howard? Hvilken kilde? - Det har jeg bare hørt.
- Nå, kan han godt være led? - Han kan være led.
Hvorfor er du så mærkelig omkring det?
Du giver tit folk brutale beskeder. Som regel til folk, der hader dig.
- Men Ron Howard kan godt lide dig. - Og det måtte gerne fortsætte.
Jeg skal nok give ham beskeden.
- Han kommer klokken et. - Jeg giver ham beskeden klokken et.
- Ron Howard er kommet. - Pis. Han kommer et kvarter for tidligt.
- Skal jeg bede ham gå? - Nej, jeg kommer ned om et øjeblik.
Ron.
- Nå, hej. - Godt at se dig.
Jeg vil lige sige, at vi elskede filmen. Vildt god. Vi er heldige med at have dig.
- Tak, det var pænt sagt. - Ja, selv tak.
Jeg har vist den til nogle folk og fået meget opmuntrende feedback.
Fedt. Jeg elsker feedback.
- Når den er god. - Præcis. Det er den bedste feedback.
Ja, for fanden.
Nå, men... Har du noget feedback?
Ja, det har jeg faktisk.
Og det er...
...at du styrer. Det er min feedback. Du styrer.
- Den tager jeg gerne. - Jeg giver den gerne. Fedt, sådan.
Jeg løber lige op igen. Vi ses til mødet.
- Jeg skal også lige ringe. - Ja, gør du det.
Hov! Undskyld.
- Hvordan gik det? - Godt.
- Rigtig godt? - Ja.
- Hvad skete der? - Det gik godt.
- Nå, hvad så? - Alt er fjong.
- Fjong? - Hvad betyder det?
- At vi talte om det, og det var fint. - Du sagde det ikke, vel?
- Gav du ham beskeden? - Nej, se på ham. Han sagde ikke en skid.
- Jeg valgte at lade være. - Gudfader.
Det havde været ufornuftigt.
- Hvorfor? - Fordi jeg er kendt
som Hollywoods mest kunstnervenlige chef.
Rent strategisk var det ikke værd at risikere det omdømme.
- Hvad for noget? - Det er ikke dit omdømme.
Det er din opgave at gøre det. Vi har brug for, at filmen fungerer.
Jeg kan ikke sælge den uendelige godnathistorie. Bingo.
Her er en ting, I ikke forstår, men som jeg har lært som leder.
Man sender ikke sin general til frontlinjen for at dø.
Rent strategisk er det klogest at sende noget kanonføde, der kan undværes.
Sal, du gør det.
- Jeg er ikke kanonføde. - Jo.
- Jeg gør det ikke. - Det skal du.
- Jeg sov under motelsekvensen. - Kan du sms'e og sove samtidig?
- Ja, sådan sover jeg. - Pis.
Så gør jeg det fandeme. Jeg gør det.
I modsætning til jer er jeg ikke fej. Pyt med, om Ron Howard kan lide mig.
Jeg vil bare lave gode og underholdende film.
Vi vil ikke ødelægge hans liv. Vi vil redde ham.
Giv den gas, min pige.
Fint sagt, Quinn. Meget bekræftende for mig som mentor. Jeg er stolt af dig.
Jeg præsenterer dig for Ron, og så siger du, at motelsekvensen er dum.
- Okay. - Det klarer du. Nu er det din tur.
- Jeg glæder mig. - Tak. Pis.
- Hvad laver han her? Åh nej. - Det ændrer ingenting.
- Han er min yndlingsskuespiller. - Hej! Hvordan går det?
- Hej, Matt. - Jeg vidste ikke, du kom.
Jeg er jo producer på filmen, så jeg ville lige se plakaten.
- Fedt! Du er vildt god i filmen. - Vildt god.
Det er ikke mig. Ron Howard har styr på sit lort.
Der har du din plakat.
Hvor er jeg uhøflig. Det er en af vores unge, lovende ledere.
En rigtig cinefil. Det er Quinn Hackett.
Hej. Hej, mr. Mackie. Jeg er meget stor fan af dig.
- Jeg er også til cinefili. - Til cinefili. Åh gud, altså. Wow.
Quinn har set filmen.
- Fantastisk. - Ja.
- Hvad syntes du? - Du... Du spiller så godt.
- Tak. - Jeg var bare...
Når du spiller, er det som om... Så godt.
- Igen tak. - Selvfølgelig. Det var så lidt.
- Var det alt? - Ja.
Havde du ikke en ting mere, du gerne ville dele med os andre?
Jo, bare... Det er småting. Det er ikke noget stort.
Det er bare...
The Hurt Locker var vildt god. En fantastisk film.
- Ja, den... Den var rigtig god. - Ja.
- Fremragende. - Min næstbedste film.
Der er faktisk én ting mere, vi gerne ville sige om filmen.
Okay. Og hvad er det så?
- Jo... - Advarsel!
- Genialarm! - Hej, Patty.
Tillykke med din nye titel. Hvor sidder du?
Jeg renoverer kontoret i den gamle Lieberman-bungalow.
Vores bedste.
Pragtfuldt. Fik du mine blomster? Lilla allium.
- Jeg husker den slags. - God hukommelse.
- Tak. Og tak, fordi du sendte filmen. - Tak, fordi du gav den grønt lys.
Filmen er sublim. Og dig...
Din hidtil dybeste og mest komplekse præstation.
- Jeg er bare en del af hans vision. - Anthony, du er skøn.
- Og motelsekvensen. - Ja, vi bør...
Så blændende original og modig. Nu forstår jeg den. Tak.
Tak, det er jeg glad for.
Det er meget modigt at dele noget, der er så personligt.
Hvis der fandtes medaljer for filmisk mod, havde du en kiste fuld af guld.
Tak. Jeg tænkte over det, og jeg...
Jeg besluttede, at det var tid til at få det ud.
Og du gav det tid. Du åbnede det og gav det liv.
Ja, og tog pusten fra mig. Så tak for det.
Undskyld. Marketing er klar i mødelokalet.
I skal videre. I er i gode hænder hos Matty. De er ikke så bløde som mine.
Godt så. Jeg kan næsten lugte dine Oscars. Find smokingen frem, de herrer.
Jeg skal lige tale med Patty.
Hent nogle snacks til dem. Giv dem hele vognen.
Patty, kan vi lige tale om motelsekvensen i Ron Howards film?
- Smuk. Rørende. Sublim. - Ja, og alt for lang, ikke?
Jeg havde nær boret hul i hjernen for at dræbe min egen tidsfornemmelse.
- Fik det nogensinde en ende? - Hvorfor roste du ham så sådan?
Jeg er selvstændig nu. Jeg må fedte for kunstnerne som alle andre producere.
Et dagligt spark i æggestokkene.
Han er nødt til at klippe sekvensen ud.
- Nej. Den er alt for personlig. - Ja, det sagde du.
- Det havde han ikke fortalt mig. - Alt for personlig til at tale om.
Men hvad betyder den?
Drengen på motellet forestiller Rons fætter,
- som døde, da de var børn. - Er det rigtigt?
Sekvensen handler om Ron, der slipper sin fætters død og kommer videre.
- Det er det værste, der kunne ske. - Nej, søskende er værre.
Jeg har et manuskript om et skakhold, der snyder.
- Vil du læse det? - Vil du bede Ron fjerne sekvensen?
Seriøst? Nej.
Det er ikke min film. Det må du selv løse, chef.
Men hvis det er så personligt, hvorfor så gøre det så kedeligt?
Det er jo vanvittigt.
Han er vanvittig. Han er kunstner. Det ved du da.
De bruger sig selv. De tillægger deres værker mening,
selvom ingen andre end dem selv kan se det.
Sly Stallone mente, at Demolition Man var en allegori
over konflikten mellem maskulinitet og modernisme.
Var den det?
Nej. Den var en 150 minutter lang reklame for Taco Bell.
Men fik hans vildfarelse ham ud af sengen og ned i den latterlige fremtidsuniform?
Ja. Manuskriptet hedder Skakmat. Jeg sender det til dig.
Tak, Patty.
Hej! Ja, lige et øjeblik.
Hør, hallo!
- Kom med mig. Denne vej. - Vi... Okay.
Så åbenbart er hele motelsekvensen baseret på Ron Howards døde fætter.
En metafor for at give slip. Vi kan ikke fjerne den. Det er noget lort.
Hans virkelige døde fætter?
- Ja, et dødt medlem af Howard-familien. - Pis!
Med den historie er det jo en fantastisk sekvens.
Det hjælper os overhovedet ikke.
Publikum skal ikke belemres med hans renselse.
Gå til psykolog, og skån os for tre kvarters spilletid.
Okay, okay.
Kan I huske den lange, kedelige skilsmissetale i Pre-Nup?
Jay Roach klippede den ud, fordi jeg lå i skilsmisse.
Han forstod godt mine følelser.
Hvis en af os havde en død fætter,
kunne vi forklare ham, at man ikke hylder en død fætter på den måde.
Så har en af jer en død fætter?
- Nej, ikke mig. - Nej.
Sal, har du ikke en død fætter?
Jeg har en fætter, der sidder i fængsel i Japan, men...
Men Sal, er du sikker på, at du ikke har en død fætter?
- Fuck dig, Matt. - Det er da ikke så slemt.
Jeg opfinder ikke en død fætter, fordi du ikke tør give ham beskeden.
Nå, du finder det måske umoralsk?
- Jeg er et moralsk menneske. - Meget.
Hvad med Albuquerque?
- Og din bortvisning. - Hvad med New Orleans?
- Nej! Det taler vi ikke om! - Jo, vi gør.
- I spytter ud over det hele! Gudfader. - Rolig.
- Hvad har I gang i? Giv ham den besked. - Jeg vil ikke!
Nå, okay. Nu ligner du min søn, da han havde set porno på min telefon.
Ja, det fjæs.
Hør her. Der er en grund til, at jeg ikke vil give Ron beskeden.
Jeg ville ikke fortælle det, men okay.
I 2001 var jeg helt ny i branchen, og jeg blev inviteret
til en visning af A Beautiful Mind.
Bagefter sidder alle og kommer med kommentarer.
De udveksler idéer, så jeg rækker hånden op og deler en tanke med Ron.
- Okay. Og? - Hvad var tanken?
Jo, jeg...
Jeg foreslog, at det måske kunne være sjovt,
hvis publikum vidste gennem hele filmen, at Paul Bettanys figur var fantasi.
- Var det sjovt? - Er folk idioter? Det er jo hele twistet.
- Ja, det var ikke en god idé. - Du burde være blevet fyret.
Det var helt uskyldigt. Og Ron rev hovedet af mig bagefter.
Han skældte mig ud foran hele salen.
"Sikke en dum idé, din klovn. Åndssvagt forslag, din dumme nar."
- Kaldte Ron Howard dig en dum nar? - Ja! Lige op i mit åbne ansigt.
Alle mine yndlingsfilmskabere er der, og de æder det råt.
De er ved at dø af grin. Det kører for Ron.
Steven Soderbergh klasker sig på låret. Joel Coen griner sin røv i laser.
Det var det værste øjeblik i hele mit arbejdsliv.
Og da jeg ikke har noget privatliv, var det derfor mit livs værste øjeblik.
Okay. Ved han godt, at du er ham fra dengang?
Nej, det er netop det. Ron har ikke fundet ud af, at det er mig.
Han respekterer tilsyneladende den, han tror, jeg er, og det er fint sådan.
Så jeg giver ham ikke beskeden. Jeg kan simpelthen ikke.
Sådan bliver det. Beklager, Sal.
Nej.
Beklager. Jeg nægter.
- De virkede begejstrede. - Ron, Anthony. Sal Saperstein.
- Produktionsleder. Går det godt? - Hej.
- Tillykke med filmen. Den er fantastisk. - Tak. Det er jeg glad for.
Den fik virkelig muntret mig op, for det har været en hård måned.
- Nå da? Det er jeg ked af. - Tak. Ja, det...
Ja, det har været svært.
- Nå, det er synd. - Tak.
Ja, det er svært.
Især på grund af min fætters alt for tidlige død.
Ron... aldo.
Ronaldo Saperstein.
Ja, nogle gange kan en fætter være...
- ...som en bror. - Ja. Det har du ret i.
Og sådan var det mellem Ronaldo og mig.
Han var som en bror fra en anden mor.
Som var min mors søster.
Det er helt forfærdeligt. Det er jeg ked af, du skulle igennem.
- Tak, Ron. - Helt ærligt,
den sekvens i filmen, som foregår på motellet...
Nå ja.
Den er faktisk en slags hyldest til min afdøde fætter.
- Nej. Åh gud. - Jo.
Nå, men tak, fordi du kom.
Fordi vi begge to har en død fætter, og alene af den grund,
føler jeg mig i stand til at sige til dig, at hele motelsekvensen måske er for...
Intens. Den er for intens. Og det er hele pointen.
Det er meningen, at publikum skal være ilde til mode i den sekvens.
- Den skal fandeme ramme dem. - Den rammer hårdt.
Ja, den skiller sig ud fra resten af filmen.
Rent stilmæssigt altså.
- Det er pointen. - Er det?
- Selvfølgelig. - Ja.
Folk skal tænke over den sekvens.
- Folk skal sætte spørgsmålstegn ved den. - Det gør vi også.
Ja, for min fætter...
Min fætter betød alt for mig.
Jeg mener, han...
Han lærte mig at være mand.
- Flot, Ron. - Den mand, jeg er i dag.
Smukt.
Og hvis den her film kan ære ham, bare en lillebitte smule...
...kan jeg måske endelig lægge den del af mit liv bag mig.
Og bare... komme videre.
Kom her, mand.
- Tak, Anthony. - Du er en stor mand.
Jeg er stolt af dig.
- Må jeg også få et? - Bare kom, Saul.
Jeg hedder Sal.
Det er jeg fandeme ked af, Ron.
Vi fjerner ikke motellet.
- Græder du? - Nej!
Når ens fætter dør, må man ære ham, som man kan.
Klart. Du har ingen død fætter, din psykopat.
Nej, men det føltes næsten sådan. Nu forstår jeg det hele.
Åh gud! Vi er så svage over for berømtheder.
- I to er svage... - Nej, det var...
Mr. Mackie. Hej. Hvordan går det?
- Har I lige et øjeblik? - Ja, selvfølgelig.
Jeg beklager, Sam.
- Sal. - Så siger vi det.
Jeg ved godt, at motelsekvensen rørte dig dybt.
Og jeg ved, at I elsker den...
- Din præstation... - Så god.
Tak. Hold nu kæft. Den er pissedårlig.
- Det synes vi også! - Totalt lort.
Hvad? Det kan du ikke sige. Du har lige grædt over din døde fætter.
- Min fætter er ikke død. - Det sagde du.
- Det var hans idé. - Hvad fanden?
Nu skal du høre. Vi elsker filmen.
Vi tror, den kan blive en rigtig klassiker.
Og ja, motelsekvensen afsporer hele filmen.
- Kan du ikke lide den? - Det har jeg aldrig kunnet.
Hverken i manuskriptet, under indspilningen eller i filmen.
Derfor ventede jeg på, at du som studiechef bad ham klippe den ud.
Så gå ind, og bed ham fjerne den.
- Nej. - Det er din eneste opgave.
- Jeg har mange andre opgaver. - Nej, du har ej.
Vis lidt nosser, og gør det!
- Du er da producer på filmen. - Det er ikke producerens opgave.
- Jo, det er det. - Den slags gør en studiechef.
Du laver lortefilm. Jeg kan redde din karriere, så hjælp mig!
Du vil ikke. Jeg vil ikke.
De her to genier er ikke i stand til det.
- Tusind tak. Flot klaret. - Undskyld.
Så hvad med, at vi ikke siger det til ham?
Ron elsker den sekvens. Den betyder meget for ham.
Ja, den gør filmen lidt sjusket.
Lidt længere og kedeligere, end vi havde foretrukket,
men den er ikke ødelagt. Der findes mange meget lange
og meget kedelige film, som er blevet kæmpe succeser.
Jeg har frisk sladder om det her bras af en...
Hold da kæft. Anthony Mackie.
Filmen er et mesterværk. Jeg ville ikke ændre en skid.
- Han hader også motelsekvensen. - Den er elendig.
Total respekt, mand. Fandeme heldigt. Okay.
Biografgruppen har set spilletiden.
De siger, det vil koste os to fremvisninger om dagen.
Biografejerne vil ikke vise så lange film uden kapper eller rumvæsener.
- Mindst 15 procent af omsætningen ryger. - Pis.
- Griffin slår os ihjel. - Også mig. Jeg får procenter af lortet.
Du er nødt til at give ham beskeden.
Mødet starter nu.
Pis. Det er bare...
- Jeg elsker Ron Howard. - Åh gud.
Han er grunden til, at jeg laver film. Parenthood, Splash, Apollo 13.
Han må ikke hade mig. Det kan jeg ikke klare en gang til.
For helvede, mand.
Jeg vil sgu da skide på, om Ron Howard hader dig.
Han kysser fandeme da dine nosser, hvis den film bliver et hit.
- De går ikke op i andet. Ja, undskyld. - Helt i orden.
Giv ham nu bare den forpulede besked.
Matt, du skal.
- Ja, du skal. - Okay. Jeg gør det.
Jeg siger det til ham efter mødet.
Du skal bakke mig op. Han respekterer dig.
- Du skal støtte mig. - Klart.
Du kan sgu regne med mig. Det vil jeg skide på. Jeg er med.
Okay, fedt. Tak.
Okay, venner. Det her møde bliver for sindssygt.
Alphabet City har virkelig speederen i bund.
Fik I mit lille ordspil?
Vi tror, den bliver den sygeste succes og skiller sig ud fra mængden.
Vi glæder os til at vise jer vores koncepter.
- Det er derfor, vi er her. - Lækker entusiasme. Her er den første.
Ved den her elsker vi især hans smukke øjne. Se dem lige.
Hypnotiserende med det smukke lys, der spiller bagved. Meget klassisk.
Den fremhæver det filmiske.
- Den er udmærket. - Ja, den er fin.
Den her er bare sindssygt flot.
New York City. The Big Apple i gamle dage.
Den er rå. Den har skylinen.
Vi har Frihedsgudinden. Og... glem aldrig.
- Nå, hvad synes vi? - De kan begge to sagtens bruges.
- Tak. - Men hvis jeg må...
Jeg har en idé, som jeg tror kan blive rigtig fed.
- Må vi høre? - Okay, altså...
Motelsekvensen. Den er noget særligt.
Vi hører hele tiden, hvor anderledes den er.
Så hvad med, at plakaten bliver Anthony og drengen foran motellet?
Anthony?
- Genial idé! - Ja! Åh, mand, hvor er det fedt.
Det er det fantastiske ved skuespillere, som også er producere.
- Ja, præcis. - De forstår materialet.
Okay, så det kan vi godt lide? Har I nogen tanker?
Matt, du havde nogle tanker omkring det, ikke?
- Har du? - Ja.
Matt, har du nogen tanker om det?
Ikke ligefrem tanker. Kun én lillebitte tanke om en idé angående det.
- Jeg ville tale med dig bagefter. - Har du...
...en kommentar?
Ikke en kommentar. Mere en idé.
Har du en kommentar til mig, som du havde til A Beautiful Mind?
- Kan du godt huske det? - Ja.
Hvordan skulle jeg kunne glemme det? Det er ætset ind i min hjerne.
Det er sådan en fed historie.
Jeg ved godt, vi holder møde, men vil I høre en sjov historie?
Ja, helt ærligt.
Alle elsker historier om deres chef.
- Det ved jeg nu ikke. Vi har travlt. - Det skete for længe siden.
Jeg havde lige indspillet A Beautiful Mind, så i 2001.
Vi viser den for venner og familie.
Den bliver supergodt modtaget. Alle elsker den.
Bortset fra én person.
En ung, lille Matt Remick.
Så Matt rækker hånden op, og så foreslår han seriøst
foran alle, foran Soderbergh og Coen-brødrene...
Han foreslår, at vi gennem hele filmen fortæller publikum,
at Paul Bettanys figur er fantasi.
- Hvorfor, Matt? - Sagde du seriøst det?
Han ville helt alvorligt have mig til at tage hele filmens twist...
Nej. Hele filmens koncept og bare lægge det frem.
Bare afsløre hele lortet.
Hvor er det dumt.
Det var uden sammenligning den værste kommentar, jeg nogensinde har fået.
Så...
Lad mig spørge dig, Matt,
så du også Usual Suspects
og foreslog, at de skulle klippe til Keyser Söze i telefonen,
når han morer sig over at have narret politiet?
Eller...
Eller valsede du over til M. Night Shyamalan
og forslog ham, at et af genfærdene skulle sige:
"Hvornår indser Bruce, at han er død?"
Jeg har en! Han ser Fight Club og siger: "Vil det ikke være sjovt,
hvis alle ved, at Tyler Durden bare er fantasi?"
- Hvad fanden laver du? - Undskyld, men det er sjovt.
Hvad fanden tænkte du på? Det er sgu en klassiker.
Vil du have en kommentar, Ron? Så skal du få en.
Du har lavet en fantastisk film, som du ødelægger med det selvoptagede motelpis.
Fuck dig.
Min fætter er død. Dit dumme svin af et jakkesæt!
Din døde fætter fortjener meget bedre end at blive æret i en røvkedelig film.
- Nu hører du efter. - Hold da kæft.
For jeg vil aldrig...
- Din åndssvage idiot! - Fuck dig, din skaldede nar!
Vil du tale med mig? Så hent Patty! Patty har en hjerne. Du har ingenting.
Hvorfor er du her overhovedet? Se ikke på mig!
For helvede da.
- Hallo? - Hej, det er Ron Howard.
Jeg vil gerne sige undskyld.
Jeg skulle ikke have hånet dig så voldsomt.
Jeg tror, jeg blev vred, fordi jeg vidste, at du havde ret.
Ikke med A Beautiful Mind. Det var ekstremt dumt.
- Ja, selvfølgelig. - Men med motelsekvensen.
Den hører ikke hjemme i den film. Så jeg har ringet til Anthony og sagt det.
- Han var helt knust. - Ja, det var han vel.
- Men han forstod det. - Okay.
Tusind tak, fordi du ringede, Ron. Det er jeg sgu glad for.
Det er bare en masse åndssvage følelser, men det må ikke påvirke mit arbejde.
Det gælder også for mig. Jeg burde have sagt det allerede i morges.
Jeg lod mit eget lort komme i vejen. Det var forkert af mig.
Jeg skulle ikke have sagt noget om din fætter
og slet ikke kaldt dig en skaldet nar, eller hvad jeg nu sagde.
Det må du undskylde.
Så du accepterer min undskyldning for hånen og hattekastet,
- så accepterer jeg din. - Super. Fantastisk.
Og Matt, hvis du trodser mig igen, så knuser jeg dig fandeme.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve