Mama.
Mama, tu jau beveik baigei?
Dar dirbu, sūneli.
Juk savaitgalis.
Gal pažiūrėkim filmą? Vieną tų senųjų, kuriuos mėgsti.
Galbūt vėliau.
Vadinasi, pasimatymas.
Tikrai? O kas mokės?
Jūs tik pažiūrėkit į šį veidelį.
Mano didelis stiprus į jautuką panašus sūnelis.
Daraisi toks patrauklus, kad negaliu atsilaikyti.
- Slėpkis už manęs! - Berniukai, ne viduj.
Dar ką nors sudaužysit. Lakstot kaip pamišėliai.
Džekai, liaukis!
- Beni, ką darai? - Mama, gelbėk!
Girdėjai? Lįsk iš ten! Po paraliais!
- Atsiprašau, mama. - Tu prisidirbai.
Nes mes... zombių šeimynėlė!
Ne!
Geriau bėk, antraip suvalgysiu tavo saldžias smegenis. Papuotaukim!
Ne!
Juk skanu? Smegenis mėgstu labiausiai. Koks skanumėlis.
- Ateik, sūneli. - Dabar zombis - aš.
- Turiu suvalgyti Ozo smegenis. - Beni.
- Ar galėtum išvesti berniukus į lauką? - Gerai, mama. Žinoma.
- Ačiū. - Gerai.
Išvesk juos į lauką.
Gerai. Beni, Ozai, apsivilkit striukes. Kuriam laikui einam į lauką.
Ne. Liksiu namuose ir padėsiu mamai.
Osvaldai, tau reikia treniruoti koją, sustiprėti.
Beni.
Kvailas užtrauktukas.
Atleisk, sausainuk. Netrukus tau nupirksim naują striukę.
Beje, Džekai, mieste surask Reksą
ir perduok jam šią knygą. Osvaldai, paduok knygą.
- Ir aš galiu ją perduot. - Aš liepiau Džekui.
- Gerai. - Eikit.
Eime.
Ir kai tik įsijungs gatvės žibintai,
noriu, kad grįžtumėt namo. Girdėjot?
Taip, mama.
Nenoriu žaisti beisbolo.
- Tai ką nori žaisti? - Nežinau. Futbolą.
Po perkūnais. Žiūrėkit, kokie ratlankiai.
Reksas tikriausiai turtingiausias žmogus Gotame.
- Ji iš tikro aukso? - Ne, Beni. Tai tik dažai.
O būtų šaunu, jei būtų iš aukso.
Atleiskit.
Pastatykit jį.
- Laukėm visą savaitę. - Geriau ateikim vėliau.
Reksai.
- Nereikia. - Džeki, tai tu?
Velnias.
Čia sumautas Popajus.
Prieik.
Lik čia su Beniu. Mama nenori, kad jūs į tai veltumėtės.
Vaikinai, pamenat Frensės Kob sūnų?
Stosi į armiją ir būsi didvyris. Juk taip?
Taip.
Ką man turi?
- Kaip laikosi tavo mama? - Gerai.
Perduok jai nuo manęs linkėjimų.
Ei, Reksai. Smagu tave matyti.
Ozai, prilaikyk liežuvį.
- Kiek pinigų jis tau davė? - 50 dol. Eime.
Po paraliais! Ar gali juos parodyti?
Už tiek pasaže "Double Dragon" galėtume žaisti amžinai.
Ne. Aš juos atiduosiu mamai.
Tuoj pradės lyti. Turim eiti po stogu.
- Beni, nori gaudynių su žibintuvėliu? - Taip. Gaudynės su žibintuvėliu.
Ponas Kalabrisis mamai moka nepakankamai.
Toli gražu ne tiek, kiek ji verta.
Apie ką tu? Juk jis mums davė 50 dol.
Aš jums sakau. Jis nėra geras žmogus.
Ar kada pagalvojot, iš kur pas jį tiek pinigų?
Man nereikia galvoti. Jis - gangsteris.
Prasideda liūtis.
Atėjom.
Beni, tu pirmas.
Gerai. Dabar tu, Ozai.
Radau žibintuvėlius.
Sau pasilieku raudoną. Ozi, tu mūsų ieškosi pirmas.
Gerai.
Lėtai skaičiuok iki dešimt. Ir nežiūrėk.
Eime.
Vienas, du, trys, keturi.
Dešimt.
Pasiruošę ar ne, einu ieškoti.
Žinau, kad jūs kažkur čia.
Ozai.
Klausykit, tai niekai.
Juk turėjot likti stotyje.
Baikit juokus.
Ei. Girdžiu jus apačioj.
Tai nusileisk ir mus rask!
- Beni. - Aš jus radau!
Ir neturėčiau jums į akis šviesti žibintuvėliu, kad tai užsiskaitytų.
Ozai, žinai taisykles.
Gerai.
Greičiau. Nagi, Ozi.
- Ozai, tau ten viskas gerai? - Velniop!
- Ozai. - Eikit velniop!
Ozai, kas vyksta?
Puikiai žinot, kad man sunku nulipti kopėčiomis.
Atleisk, Ozai.
Pradėsim iš naujo. Šįkart jūsų ieškosiu aš.
Pasismaginkit ištrūkdami.
Ei.
Ozai. Ozai, atidaryk duris.
- Ozai, nereikia. - Ozai, grįžk ir atidaryk duris.
- Ozai. - Būk geras.
Osvaldai. Viešpatie, tu kiaurai permirkęs.
Kas nutiko? Ateik čia.
Kur tavo broliai?
- Nuėjo į kiną. - Už kokius pinigus?
Reksas Džekui davė pinigų.
O tu kodėl nėjai?
Norėjau būti su tavim.
Džekas neturėjo tau leisti vienam eiti namo.
Man Džeko pagalbos nereikia.
Žinoma, nereikia. Nes mano Osvaldas yra kietas.
Ir kiekvieną mielą dieną darosi vis stipresnis.
Ką pasakysi, jei pažiūrėsim savo filmą?
Tai bus mūsų pasimatymas.
Ar galiu pasirinkti filmą?
Tu visad renkiesi tą patį, bet žinoma, kad gali.
Osvaldai. Į kurį filmą jie nuėjo?
Man neramu, kad turėsiu juos parsivežti, kai taip lyja.
Man rodos, į "Beetlejuice".
Imk. Paruošiau tavo mėgstamiausią kokteilį. Viskį su sodos vandeniu.
Ačiū.
Viešpatie. Ko tik nepadaryčiau, kad iš čia ištrūkčiau.
Gyventi vienam penthauzų, kuriuos dabar perka garsenybės,
būtų visai nieko.
Viršutinis aukštas.
Nieko nėra virš tavęs ar šalia tavęs.
Kada nors, mama.
Pasiruošęs pažiūrėti filmą?
Taip.
Tau šilta?
- Taip. O tau? - Taip. Patogiai įsitaisiau.
Išleiskit mus.
- Ar mus girdit? - Prašau mus išleisti.
Išleiskit mus!
GOTAMO VANDENS NUTEKĖJIMO TUNELIS
- Padėkit! - Prašau padėti.
Išleiskit mus iš čia.
Padėkit!
Gražu.
Ačiū, tarybos nary.
Mama.
Vikai!
Velnias.
Ei, Vikai.
Vikai. Viktorai.
Vikai, atsibusk. Viktorai.
Ei.
Vikai. Kur, po šimts, mama?
Kur ji? Nagi.
Ją išsivežė Sofija.
- Kur išsivežė? Kaip? - Nežinau.
Mes šokom, o paskui įsijungė šviesa.
Patylėk.
Sumautas Salas.
Stokis, Vikai. Tau reikia iš čia dingti.
Tau reikia eiti.
- Bėk iš čia. - O tu?
Jie pagrobė mamą. Turiu juos drąsiai pasitikti.
Paskambink Zao, Doniui. Pranešk visiems.
Pasakyk, kas dedasi.
- Ozai, atleisk. - Velniop tavo kaltės jausmą.
Surink man armiją, vaiki. Lipk.
Nė iš vietos.
Taip, taip.
Ramiau. Juk nesipriešinu.
Labas, Salai.
Šią golfo lazdą radau pas tave.
Niekad nebuvau golfo gerbėjas.
Per daug sėdinėjimo ir laukimo.
Kitoks jausmas. Ar ne, Ozai?
Aš be antrankių, nėra sargybinių. Manęs niekas nevaržo.
Jie buvo mano šeima.
Mano žmona.
- Susitarei su panele Džigante. - Mano sūnus.
- Mano širdis. Niekingas šūdo gabale. - Pone.
Sofija tave laiko ant trumpo pavadžio, Salai?
Ne. Mudu galiausiai norim tų pačių dalykų.
Taip. Čia tau leidžiu pajusti, kas tavęs laukia.
Tavo motina pas mus. Taip.
Dabar tavo artimieji pas mus.
SALVATORĖ
Labas rytas.
Sofija, jis pas mane.
- Kaip laikosi senutė? - Sofija!
Viešpatie. Neskriausk jos.
Ji čia niekuo dėta. Nereikia.
- Padarysiu, ko tik norėsi. - Girdėjai?
Tau jau geriau?
- To per maža, Sofija. - Žinau.
Apsišarvok kantrybe. Mes jį netrukus nudėsim.
Gerai.
Paskambinsiu, kai važiuosim pas tave.
Parodysi, kur vykdai verslą.
Nieko nerodysiu, kol neįsitikinsiu, kad mano mamai viskas gerai.
Leisk man su ja pakalbėti.
Tu mėgini susitarti, Ozai? Su manim?
Nieko asmeniško. Pameni?
Tiesiog toks žaidimas.
Aš laikausi savo žodžio, tu - savo.
Pameni? Tu man taip sakei.
Žiūrėjai man tiesiai į akis, kaip džentelmenas,
ir užtikrinai, kad neskriausi mano artimųjų.
Aš irgi džentelmenas.
Ir tau atsilyginsiu tuo pačiu. Eik.
Atnešiau jums pusryčius.
Jūs jaudinatės?
Ne.
Frensė Kob.
Tai juk jūsų vardas?
Ozas man sakė, kad jūs prieš kelis metus mirėt.
Ir dėl to labai sielojosi.
Man jo net pagailo.
Taip. Kai kurie žmonės yra lengvas grobis.
Tai tu mane čia tokį kelią atsivežei pavaišinti skrebučiu
ar mane nudėti?
Priklausys nuo jūsų sūnaus.
Jis dabar su Salvatore Maroniu.
Jeigu Ozas mus nuves prie narkotikų, kuriuos iš manęs pavogė,
tada bus variantų.
Tu apie mano sūnų nė velnio nežinai.
Jis pačirškins Salą, kaip pačirškino jo žmoną ir sūnų,
o paskui imsis tavęs.
Jūs labai pasitikit savo sūnumi.
Taip, pasitikiu.
Tai kaip tada atsidūrėt čia?
Osvaldas man susižavėjęs pasakodavo apie šio namo grožį,
bet man jis didelio įspūdžio nedaro.
Šis namas neturi jokio charakterio.
Tu ką, bijai spalvų?
Kaltinkit mano tėvą.
Falkonės buvo kiek konservatyvūs.
Ak, taip. Teisingai. Juk tu dabar - Džigantė.
Taip. Osvaldas man pasakojo.
Ką darysi toliau?
Nusidažysi plaukus rožine spalva? Pasidaryti tatuiruotę ant užpakalio?
Tai bus pamoka tavo tėčiui.
Ozas jums daug pasakoja.
Taip.
Būsiu su jumis atvira.
Nors Ozas daug metų dirbo mano šeimai,
aš niekad daug negalvojau apie jo vaikystę.
Suprantama, žinau jos ryškiausias akimirkas.
Jam labai patinka jas išpūsti.
"Aš Istsaido vaikas. Mano raiša koja, neturėjau tėvo."
Bet dėl šių dalykų žmogus netampa pabaisa. Argi ne?
Jį kažkas suformavo.
Gerai. Tu nori sužinoti apie mano sūnų Osvaldą?
Prašau papasakoti.
Jis visą laiką 2 žingsniais prieky.
Jis daug metų buvo tavo vairuotojas,
kuopė paskui tave ir tavo artimuosius ir stebėjo, tyrinėjo.
Jis šį žaidimą išmano geriau nei tu.
Tu pasikeitei pavardę. Na ir kas? Tau atrodo, kad dabar viskas kitaip.
Tačiau tai žaidimo nekeičia, širdele.
Narkotikai yra narkotikai. Kaip juos bepavadinsi.
Jie visi vienodi. Tie patys nugalėtojai ir pralaimėtojai.
Tad vadinkis kaip nori.
O kai mano Osvaldas į tavo gražią galvą paleis kulką,
aš ant tavo kapo šoksiu čečiotką kaip kokia Džindžer Rodžers.
Gerai, kad jūsų kiti sūnūs mirė
jums nespėjus jų paversti pabaisomis.
Užčiaupk savo srėbtuvę.
Kas jiems nutiko?
Jie apskritai mirę?
O gal Ozas ir juos laiko užrakinęs kuriam nors Istsaido lūšnyne?
Ką tu?...
Kodėl tu?...
Tu irgi jį girdi. Juk taip?
Lietų.
Jie jau turėjo pareiti namo. Aš jų ieškojau visą naktį.
Dėl Dievo meilės, turėtum apibėgti visas gatves.
Juk tai tavo pareiga.
Paskelbk jų paiešką.
Jau sakiau, kad Džekui 15 m., o Beniui 10 m.
- Jūsų sūnūs? - Taip.
Džekas ir Benis.
Kine jų niekas nematė. Pasažas uždarytas.
Jie, ko gero, kiaurai permirkę.
Jie nepasiėmė skėčių, o lijo visą naktį.
Prašau, tu turi juos rasti. Praėjo per daug laiko.
Frense, kur, jūsų manymu, jūs dabar esat?
Frense.
Taip, traukis nuo manęs.
Sofija.
- Ką tu čia veiki? - Galimas daiktas, kad turim bėdą.
Mano draugė dirba Bruksaido vaikų globos namuose.
Ji psichiatrė.
Bruksaidas - gyvenamoji įstaiga, kuri rūpinasi tavo pussesere Džija.
Aišku.
Džija prašo, kad jai leistų pakalbėti su policija.
Ji - vienintelė nunuodijimo dujomis liudininkė.
Bet Džija tą naktį kažką matė.
Ar žinai, ką ji galėjo pamatyti?
Ne.
Nežinau.
Nenoriu, kad tau tai būtų našta.
Ir džiaugiuosi, kad galėsiu su ja pakalbėti.
Sofija, jeigu ji prasitars...
Aš priversiu ją tylėti.
Bet man tavo pagalba praverstų su kitu žmogumi.
Frense.
Aš gydytojas Rašas. Norėčiau jums užduoti kelis klausimus.
- Ant žemės. - Atsitraukit.
Viešpatie.
Čia purvina ir bjauru.
Logiška, kad įkišai savo uodegą į šūdų vamzdį.
Paklausykit.
Osvaldas Kobas nebevadovauja.
Nuo šiol dirbat Džigantės ir Maronių šeimoms.
Tad noriu, kad produktą supakuotumėt greitai ir tyliai.
- Gerai? - Į ką spoksai?
- Ramiau. - Velniop.
Ei. Gerai. Suprantu.
Jums reikia kelių minučių tai suvokti. Išnaudokit tas minutes dabar.
Gerai. Grįžkit prie darbo.
Klausyk, Salai, išliejai savo neapykantą. Tai gerai.
Daviau tau, ko norėjai. Dabar čia viskas yra tavo.
Visiškai naujos imperijos pradžia.
Tik kam tau ja dalintis su Karmaino dukra?
Viešpatie.
Po visko, ką Falkonės iš tavęs atėmė.
Jūs tik pažiūrėkit.
Tu turi priėjimą prie viso miesto.
Kaip kanalizacijos žiurkė.
Kai supakuosim Sofijos narkotikus, tave nuvešiu pas ją.
Ten tu mirsi, Ozai.
Man ir Sofijai teliko sugalvoti,
kaip tave nužudysim.
Žinai, ko niekad nepamiršiu, Salai?
To kvapo.
Degančios mėsos kvapo.
Raumenų, riebalų, šūdų kvapo.
Ir plaukų kvapo.
Tokio kvapo nesitikėjau, bet jis buvo labai specifinis.
Sakyk, Salai. Ar tavo gražioji žmona Nadia
naudojo ypatingą plaukų laką?
Nes ji užsiliepsnojo kaip parako statinė.
Duok žiebtuvėlį.
Pone Maroni.
Neliesk...
Šunsnukis.
Ką darai? Pulk mane, šunsnuki. Nagi!
Ką darai?
Nagi, išsiaiškinkim.
Nagi.
Prakeikimas. Ne.
Salai, žiūrėk į mane.
Aš tave įveikiau, Salai.
Girdėjai? Aš tave įveikiau. Aš nugalėjau.
Kas per velnias?
Viešpatie.
Juk turėjai mane sunaikinti, Salai.
Man parodyti, koks tu didelis vyras!
Bet aš tave įveikiau, bjaurus kvailas šmikis.
Eik šikti.
Sieki pavogti iš manęs?
Mėgini paimti tai, kas mano? Tai, ką aš sukūriau?
Ką pasakei? Neišgirdau.
Pakartok.
Taip. Taip ir maniau.
Aš tave įveikiau, Salvatore Maroni.
Aš laimėjau.
Susirinkit.
Šis žmogus.
Jo žmonės.
Jie negyvi, nes jūs pasielgėt teisingai.
Jūs apgynėt savo namus ir savo investicijas.
Aš jumis didžiuojuosi. Aš jums dėkingas. Bet tai dar ne pabaiga.
Artinasi audra.
Ir man reikės jūsų pagalbos.
Prašau čia, panele Džigante.
- Užbaik tai! - Džija, pas tave atėjo lankytoja.
Labas.
Ačiū.
Žinau, kad tavo gydytoja uždavinėjo klausimus.
Ar jai papasakojai, kad kažką matei?
Atėjau tau padėti.
Viskas gerai. Tu gali man papasakoti.
Ką matei?
Mačiau dujokaukę.
Tavo rankinėj.
Ar tu juos nunuodijai?
Mano mamą ir tėtį.
Tu taip galvoji?
Kad aš galėčiau pasielgti šitaip siaubingai?
Džija, aš mylėjau tavo mamą ir tėtį.
Žinau, kad tau norisi kam nors suversti kaltę.
Bet dėl to niekas nebuvo kaltas.
Tai buvo siaubingas nelaimingas nutikimas.
Ar supranti?
Gerai.
Ar pati susižalojai?
Eikš.
Ateik.
Galbūt tai nuskambės painiai
ir žinau, kad tai skaudu.
Bet tavo mama ir tėtis, visi mūsų šeimoje
buvo blogi žmonės ir nusipelnė mirti.
Ir aš džiaugiuosi, kad jų nebėra.
Nežalok savęs per juos.
Tai dovana.
Tu iš čia išeisi.
Ir susirasi naujus namus.
Ir...
kad ir kokia moterimi tapsi...
tu verta gerokai daugiau, nei ši šeima tau galėjo pasiūlyti.
Salvatore...
Ne, Salas negyvas, brangute.
Apsiprask su šia naujiena.
Viskas pasisuko ne taip, kaip tikėjaisi.
Tu nori mane nužudyti.
Suprantu.
Bet vieno dalyko tu nori labiau.
Kiek tave pažįstu, tu norėjai užimti sostą.
Dabar tu turi tą galimybę.
Tau tereikia ją atvežti pas mane. Atvežk ją pas mane.
Kad nebūtų paliestas nė plaukas ant jos galvos.
Aš tau viską atiduosiu.
"Palaimą", savo verslą ir ryšius.
Raktai nuo karalystės yra čia, Sofija.
Ką pasakysi?
Buvot tik jūs ir Ozas.
Papasakokit, koks jausmas jus buvo apėmęs.
Džulianai.
Man reikia su tavim pakalbėti.
Salvatorė Maronis negyvas. Jį nužudė Ozas.
Kaip jautiesi?
Ozas nori, kad mainais į produktą jam atvežčiau jo motiną.
Ir... aš sutikau.
Ne. Sofija, tai spąstai.
Žinau.
Bet tai nesvarbu.
Visa tai nėra svarbu.
Ką tau pasakė Džija?
Ar ji kels bėdų?
Prieš mane uždarydamas, tėvas norėjo, kad perimčiau vadovavimą šeimai.
Jis mane įkišo į psichiatrinę.
Ir tą pačią akimirką, kai mane iš jos išleido, atsidūriau kitoje.
Ji teisi.
Frensė teisi. Man atrodė, kad kažką darau kitaip.
Ir maniau, kad aš kitokia.
Bet vis dar žaidžiu savo tėvo žaidimą.
Aš... laikausi jo taisyklių.
Viešpatie. Aš neįstengiu... kvėpuoti.
- Aš dūstu. - Sofija pažiūrėk į mane.
Tau ant kaklo nebėra tavo tėvo rankos.
Nesvarbu, ko jis ar bet kas kitas tau linkėjo.
Ko nori tu?
Noriu būti laisva.
Ir dar noriu, kad Ozas pajustų skausmą.
Tikrą skausmą.
Tokį, kokį jaučiu aš.
Man reikia, kad jis kentėtų...
už tai, ką padarė.
Riči, ar gavai žinių iš Viko?
Ne. Jo mobiliajam įjungtas balso paštas.
Aišku.
Gerai.
Nors sutikot dirbti ne tokį darbą,
bet jūs - mano vienintelė armija.
Kitos nė neprašyčiau. Gerai?
Nagi.
Ozai.
Zikai, ką nors matai?
Link tavęs važiuoja juodas visureigis.
Tai mūsų mergina.
Gerai. Visi slėpkitės.
Ugnį paleisit, kai duosiu komandą.
Visureigis tuneliuose. Vartai uždaryti ir užrakinti.
Gerai.
Nagi, lėlyte.
Ko lauki?
Labas.
Klausyk, kelio atgal nėra. Durys užrakintos.
Aš turiu tavo produktą, tu - mano mamą.
Kol jai nieko nenutiko, tu gali būti rami.
Mudu visą naktį spoksosim vienas į kitą ar užbaigsim šį reikalą? Nagi.
Tavo motina - labai įdomi moteris, Ozai.
Žinau, kokia yra mano motina.
Ji man padėjo suprasti keletą dalykų.
Aš vis matuojuosi visus šiuos skirtingus veidus,
bet nė vienas jų iki galo netinka.
Ei!
Kas per velniava dedasi?
Tau atrodo, kad žinai, ko aš noriu.
Kad noriu to paties, ko tu. Žinoma, tau taip atrodo.
Nes šis žaidimas buvo sukurtas tokiems vyrams kaip tu ir kaip mano tėvas.
Tie patys nugalėtojai, tie patys pralaimėtojai.
Todėl visi tikėjosi, kad aš mirsiu Arkhame.
Niekas nė nepagalvojo, kad aš ten ko nors išmoksiu.
Kaip žaisti naujus žaidimus.
Palikau tau dovaną.
Tu ją jau radai?
Ozai, kas ten dedasi?
Ozai, kas visureigyje?
Šūdas.
- Dar yra laiko išsigelbėti. - Šūdas!
Man rodos.
Jei išsigelbėsi, užsuk pasimatyti.
Mama. Aš tau paruošiau vakarienę.
Tu nemiegi.
Pasipuošk. Mes einam į miestą.
Apsivilk savo kostiumą.
Aš viena nebegaliu.
Pažadėk man, kad prasimuši gyvenime.
Kad man gausi visus daiktus, kurių aš verta.
Antraip aš neištversiu.
Nežinau, kaip dar man šitaip gyventi, Osvaldai.
Bet tu man vėl suteiksi laimės.
Nes aš verta laimingo gyvenimo.
Juk verta?
Juk verta, Osvaldai? Pasakyk.
Žinoma, verta, mama.
Tu verta geriausio gyvenimo.
Ir aš tau jį užtikrinsiu.
Duodu žodį.
Ir nenuleisiu rankų, kol užtikrinsiu.
Vikai.
Ar tik ne Pingvinas.
- Vis dėlto išgyvenai. - Kaip mane pavadinai?
Tave kviečia Sofija.
Vertė: Rolandas Škarubskis