Nu știu să mă încred în tine.
PINGUINUL
Ce-ar fi să-ți tot arăt eu cum?
Nu mișcați! Stați dracului pe loc!
Jos! În genunchi! Am zis în genunchi, morții mă-tii!
Ia vezi cum vorbești! Nu-s vreun...
Lipsa de respect cu care ne-ai tratat familia...
Știu despre drogul nou.
Laboratorul vostru ne aparține acum.
Ascultă, nu e nevoie de asta.
Credeai c-o să stăm pur și simplu
și-o să-ți tolerăm toate scuzele, cu mâinile-n sân?
Ce dracu’ tot îndrugă?
Din clipa în care ai venit la Blackgate, am știut că ești un pungaș și-un șarlatan.
- Oz, ce naiba tot spune acolo? - Taci dracului!
Preț de o clipă, am crezut că voi doi sunteți...
- Că poate tu i-ai cerut să facă asta. - Ce să facă?
Să-ți ucidă fratele.
Ca să-i iei locul.
Dar m-am înșelat, nu-i așa?
Nu știai.
- Tu... - Nadia, trebuie să mă asculți.
Nu ți-am tras pe sfoară familia. Isuse! Zău acum!
Aveam nevoie de Sofia pentru drogul nou. Pentru noi!
E al tău. Al tău, în puii mei!
Urma să ți-l aduc, jur! Trebuie să mă crezi.
Sunt de partea ta.
Crezi că am venit la Blackgate, ca apoi să mă pun pe mințit?
Dă-i drumul!
Urcă!
JULIAN RUSH
- Sofia? - Julian!
- Am nevoie... Am nevoie de ajutor. - Unde ești?
A fost numai mâna lui... A... A fost Oz.
Sofia?
RIVALITATEA BANDELOR ERUPE: VIOLENȚĂ ÎN GOTHAM
Sofia!
În numele Casei Lucy, îmi face plăcere
să-i urez bun-venit președintei Fundației Isabella Falcone,
Sofia Falcone.
Nu mi-a plăcut niciodată să țin discursuri, dar...
Mama mea, Isabella Falcone,
s-a luptat ani de zile cu depresia.
Nu a primit ajutorul de care avea nevoie.
Iar când eu aveam nouă ani...
și-a pus capăt zilelor.
De aceea am înființat această fundație, împreună cu tata.
Am vrut să susținem organizații caritabile precum aceasta,
care le oferă femeilor și fetelor servicii ce le pot salva viața.
Suntem foarte ocupați cu gala
- ...și cu turneul de golf. - Superb discurs!
- Mulțumesc. Bună! - Sofia, vei veni, nu-i așa?
- Da. Scuze, trebuie să plec. Mulțumesc. - Mulțumim.
Vrei o țigară, să te mai destinzi?
E al treilea prânz de săptămâna asta. Nici o lobotomie nu m-ar destinde.
Tatăl tău sigur îți apreciază efortul.
Dar da, trebuie să înghiți multe și când îi ajuți pe alții.
Dar sunt și slujbe mai nasoale.
Da? Cum ar fi? Să fii șoferul meu?
- Nu, nu asta... Știi ce vreau să zic. - Oz, te iau la mișto.
E o slujbă de rahat, știu.
Meriți ceva mai bun.
Amândoi merităm.
Dar tu ai sculă, așa că măcar ai putea fi avansat.
Merg să aduc mașina.
- Te-ai descurcat bine. - Mersi.
Domnișoară Falcone!
Știu că ești pe picior de plecare, dar ai un minut?
- Scuze. Sigur. Da. Bună! - Sunt Summer Gleeson.
Munca ta în cadrul fundației e impresionantă.
- Mulțumesc. - Dar, fără supărare,
cred că ai putea face mai mult.
Nu știu dacă ai aflat, dar o tânără pe nume Yolanda Jones
s-a sinucis săptămâna trecută.
De fapt, în ultimul deceniu, s-au sinucis mai multe femei ca dra Jones
și toate au murit la fel.
S-au spânzurat.
Așa și-a luat viața și mama ta, dacă nu mă înșel.
Scuze. Nu vreau să...
Spuneai că pot ajuta eu cumva?
Yolanda Jones lucra la Iceberg Lounge.
Majoritatea femeilor lucrau la firme deținute de tatăl tău.
La ce organizație spuneai că lucrezi?
Nu discut cu presa.
- Sofia, te rog. - Nu discut cu presa.
Hei! Las-o în pace, cucoană! Nu vrea să vorbească cu tine.
Ar putea suferi mai multe femei.
Le-ai putea ajuta.
Te simți bine, Sofia?
Cine nu-i gata îl iau cu lopata!
Alberto, știu că ești aici.
Alberto, unde ești?
Mamă?
Sofia! Cum a fost prânzul?
A fost în regulă.
Ruth îți transmite salutări.
Care e Ruth?
Soția congresmenului Hill,
care în sfârșit îmi răspunde la telefon, grație surorii tale.
Corect. Da, Hill.
Te-am rugat să-i cercetezi societățile financiare.
O să ajung și la asta. Am fost ocupat.
Dar mâine mă apuc, promit.
De ce ești așa de bleg? Pe sora ta mă pot bizui.
Știu, tată. Înțeleg. Îmi pare rău.
Rahat!
Trebuie... Trebuie să plec.
Nu știu ce să mă fac cu el.
Se ține de băute, de petreceri...
Nu se poate să mă facă de rușine weekendul viitor.
- Vine familia. - O să fiu cu ochii pe el.
Voi avea grijă să fie cuminte.
Mulțumesc, frumoaso.
El nu e ca noi doi.
E moale.
În ultima vreme m-am tot gândit la viitor.
La viitorul familiei noastre.
Poate că e timpul să renunțăm la tradiție.
La momentul cuvenit, vreau să-mi iei tu locul.
Vreau să conduci tu familia.
Dacă e ceva ce te-ar interesa.
Da. Da, bineînțeles.
Aș fi... Aș fi... onorată.
Dar restul familiei...
Știu că ești a mea. Vor face cum spun eu.
Ce? Ce e?
Spune-mi.
Nu, nu e nimic.
Nu știu.
O fi din cauza fundației,
dar mă gândesc des la mama în ultima perioadă.
Știu că eram foarte mică, dar...
Doar că nu-mi amintesc să fi fost bolnavă sau deprimată.
O ascundea de minune.
Și eu îi duc dorul, scumpo. Zi de zi.
A mers la cineva?
Înainte să...? La un terapeut sau un psihiatru?
Mama ta era o femeie mândră.
Încăpățânată.
Oricât am încercat, a refuzat să o ajut. Și...
Am încercat din răsputeri.
Bineînțeles. Da.
- Doar că... - Sofia!
De ce faci asta acum?
De ce zgândări răni vechi?
Doar știi cât mă supără.
Îmi pare rău. Nu asta mi-a fost intenția.
Încă nu mi-ai spus ce vrei de ziua ta.
Da.
Orice mi-ai lua, sigur îmi va plăcea.
Nu-ți face griji.
- Tatei o să-i placă la nebunie. - Da?
- Da. - De unde știi?
E bătrân și scump, precum copilul lui preferat.
Băga-mi-aș!
- Pinguinul o să trebuiască să curețe. - Nu-i spune așa!
- Te ocupi tu de felicitare? - Da.
Stai puțin! Pot să te întreb ceva?
Fetele de la 44 Below...
A avut tata vreo relație... cu vreuna dintre ele?
Fetele alea nu-s genul cu care să ai o relație.
De când te preocupă viața amoroasă a tatei?
Mama a murit de mult și el nu vorbește cu mine despre asta.
Iar tu ai ocazia să vezi o cu totul altă latură a lui.
Ce latură? E tata.
Da, știu, dar înțelegi ce zic. E foarte diferit cu mine.
Mă gândeam că poate ai văzut ceva.
Ce mă întrebi, de fapt?
Presupun că...
Uneori mă întreb dacă... îl cunosc... cu adevărat.
În copilărie am tot mințit despre ocupația lui
și nu vorbim despre multe lucruri.
Ar fi ceva, dar...
Nu pot. M-ar omorî, la naiba.
Tata e... membru Mossad.
Fetele de la club sunt asasine profesioniste.
Taci naibii!
Uite, orice gânduri ai avea, alungă-ți-le.
Nu contează ce face tata la muncă.
Adică... ducem o viață bună, nu?
Încotro, Sofia?
GOTHAM GAZETTE SUMMER GLEESON, JURNALISTĂ
Asta e tot.
Rapoartele legiștilor sunt identice. Toate au murit asfixiate.
Nu contest asta.
Dar mi se pare ciudat că, potrivit poliției,
cauza oficială a decesului e „sinuciderea prin spânzurare”.
Vezi urmele din jurul gâtului?
Corespund mai curând strangulării manuale.
- Adică mâinilor cuiva? - Întocmai.
Mai sunt și rănile defensive. Nu au fost incluse în rapoartele poliției.
E evident că femeile acestea au ripostat.
- Mușcături, zgârieturi... Ele... - De ce-mi spui mie asta?
Am nevoie de acces la fetele care lucrează în club.
Nu e un club exclusivist.
Nu la Iceberg Lounge, ci la 44 Below, unde a lucrat Yolanda Jones.
- Dacă ai purta microfon... - În clubul tatei?
N-ai să vezi.
Atunci dă-mi acces la dosarele angajatelor.
Femei proaspăt sosite în oraș, care nu au rude sau prieteni aproape,
a căror moarte sau dispariție nu devine o știre.
Trebuie să protejăm aceste femei.
Mamă?
Nu! Nu, nu! Nu! Nu, Sofia!
Nu te uita!
Tată!
Sofia!
Sofia! Ce e?
Asta e tot ce ai?
Atâta tot? Niște rapoarte vechi și teorii ale conspirației?
E ridicol.
Duhnește a reporteriță începătoare, disperată să-și vadă numele pe un text.
- Sofia, te rog... - Nu știi niciun rahat despre tata.
E un bărbat cumsecade.
Iar dacă vei încerca să publici mizeriile astea,
familia mea te va distruge.
Pricepi?
E cucoana aia de la prânz?
Sofia, lumea o să intre la idei dacă te vezi cu o reporteriță.
- Tatălui tău nu i-ar plăcea... - Gata, Oz!
Gata cu vorba! N-am nevoie de sfaturile tale.
Nu-mi pasă de părerile tale. Nimănui nu-i pasă.
Ești șoferul meu și-atât. Așa că taci și condu!
Sofia!
- Sofia! - Carla!
Sofia, slavă Domnului!
Ai văzut-o pe mireasa cu numărul trei?
Doamne! E mult de înghițit.
Da. Așa e. Luca spune că a cunoscut-o în Portugalia.
Bine.
Mai degrabă pe portugalia.com.
Că bine zici.
Trebuie să mă pui la curent cu absolut tot.
- Doamne, da. - Tot.
- Categoric. - Mai întâi un martini?
Mai încape vorbă?
Sofia! Salut!
Oz, ce cauți înăuntru?
- Sacoul ăsta e nou? - Da.
- Arată bine. - Mulțumesc.
Te cheamă tatăl tău. E în biroul lui.
Nu-mi spune că te-ai săturat deja de petrecere.
Luca nici nu și-a spus încă povestea cu vasectomia.
De ce nu mi-ai spus că te-ai văzut cu o ziaristă?
Nu stai niciodată de vorbă cu presa.
- Credeam că ai înțeles. - Oz ți-a spus asta?
Oz habar nu are despre ce vorbește.
M-a abordat o femeie, dar i-am zis să se care. Asta-i tot.
Așa să fie oare?
Da.
Tată...
Am vorbit cu Kenzie.
Summer Gleeson lucrează împreună cu poliția.
E o anchetă în curs.
Mă cercetează pentru omor.
Omor, Sofia.
Niște târfe de la club.
- De ce n-ai venit la mine? - Așa trebuia. Ai dreptate.
Dar știam că-i o porcărie.
- Nu voiam să-ți faci griji. - Oprește-te!
Crezi că am făcut lucrurile astea?
Nu. Bineînțeles că nu.
Te credeam mai presus de asta.
Toate astea... ți-erau sortite ție.
Absolut totul.
Cum ai putut să-mi faci asta?
Eu... Nu am... Niciodată...
Nu m-am îndoit niciodată de tine.
Te iubesc. Și știu că există o explicație...
O explicație pentru ce?
Aveai zgârieturi pe mâini.
În ziua când a murit mama.
Dar știu că... Sunt sigură că nu ea te-a zgâriat. Știi?
Știu asta. Eu...
Zgârieturile erau...
de la altceva. Eu...
Nu știu de la ce, dar...
erau de la ceva.
Nu-i așa?
Scumpa...
mea Sofia.
Ce ai pățit?
E limpede că nu ești în apele tale.
Ești confuză. Bolnavă.
Ar trebui să pleci înainte să faci o scenă.
- Tată, te rog. Te rog... - Oz te va duce acasă.
Acum.
Înțeleg că ești furioasă, dar doar mi-am făcut treaba.
Ți-am purtat de grijă. De asta mă plătește tatăl tău.
Iar reporterii ăștia se joacă cu mintea ta.
- Nu-s de încredere, Sofia. - Taci, Oz!
Dacă-mi purtai de grijă, vorbeai cu mine.
Nu cu el.
Am avut încredere-n tine.
Felicitări!
Ai obținut ce îți doreai. I-ai atras atenția tatei.
Tu și toți cei dragi ție sunteți în vizorul lui.
Hai, pe bune acum! Ce puii mei mai e și asta?
Hai, Kenzie, oprește girofarul!
O duc pe dra Falcone acasă, cum mi-a cerut tatăl ei.
Dră Falcone, coboară din mașină!
- Ce-nseamnă asta? - Te-a sunat tata?
Coboară din mașină!
Doamne! Glumești sau ce-i asta?
Sofia Falcone!
- Lasă-mă! - Ești arestată...
- Stai! - ...pentru uciderea lui Gleeson.
- Reporterița? - Ce?
Tu ai făcut asta? Pentru el?
Nu, habar n-am ce se-ntâmplă. Kenzie, ce dracu’?
Ești acuzată și de uciderea Yolandei Jones,
- ...Taylor Montgomery, Nancy Hoffman... - Mă lași?
Nu, n-am omorât pe nimeni! Oz, trebuie să faci ceva.
Hei! Dă-i drumul!
Urmează-mi sfatul și taci naibii, Pinguinule!
Oz, sună-l pe Alberto!
Oz!
- Sună-l și zi-i ce se-ntâmplă! - Luați mâinile de pe mine!
Oz!
POVESTEA SPÂNZURĂTORII
„Spânzurătoarea”?
- Așa m-au numit? - Porcării de tabloide. O să treacă.
Sofia, tatăl tău susține că suferi de mult de o boală mintală.
E ridicol.
Procurorul a mers la judecător
și instanța a dispus o evaluare psihică.
- Fiindcă așa a zis tata? - Nu doar tatăl tău.
Mai multe rude au scris declarații sub jurământ
- ...în același sens. - Fir-ar!
Unchiul tău, Luca.
Verișorii tăi, Johnny și Carla Viti.
Se folosesc de sinuciderea mamei drept...?
Simt pornirea de a ucide animale?
Pe bune, băga-mi-aș?
- Tu ai știut despre asta? - Nu. Jur.
Deci o să fiu evaluată
și o să răspund la câteva întrebări ca să arăt că-s sănătoasă la cap, nu?
Așa, nu? Și apoi?
Mă tem că nu e așa de simplu.
Judecătorul a aprobat solicitarea procurorului.
Vei fi trimisă la Spitalul de Stat Arkham spre a fi monitorizată.
Nu.
Ce? Nu. N-are nicio logică.
Vei rămâne în grija lor până va începe procesul.
- Când, mai exact? - Peste șase luni.
- Doamne! Nu! - Îmi pare rău.
Nu fac asta.
Nu mă duc acolo.
Nu poți opri asta? Ești...
- Ești avocata mea, la dracu’! - Îmi pare rău.
Vă las să vorbiți puțin.
Mă pedepsește. Pentru ceva ce-a făcut el.
- Nu ai de unde ști. - Alberto! Trezește-te! Pe bune?
Le-a strangulat pe femeile alea.
Și-apoi a strangulat-o pe reporteriță și-a spânzurat-o ca să dea vina pe mine.
La fel i-a făcut și mamei.
E adevărat. Și n-o să rezist.
N-o să supraviețuiesc într-un loc ca ăla.
O să mor acolo.
O să mor acolo și el știe asta. Știe. Asta își dorește.
Oprește-te!
E vorba doar de șase luni.
Reziști tu șase luni.
Apoi o să fii judecată și o să fii eliberată.
- O să reziști, la naiba. Promite-mi! - E timpul.
Stați! Chiar acum?
Ascultă, ești o Falcone, în morții mă-sii.
- Poți face asta. Sunt sigur. - Nu, nu!
Opriți-vă, vă rog!
- Opriți-vă, vă rog! Vă rog! - Sofia!
- Vă implor! - Sofia, va fi în regulă.
Alberto!
Nu-l lăsa să câștige!
Vă rog! Alberto!
SPITALUL DE STAT ARKHAM SISTEMUL PENITENCIAR
Falcone, Sofia.
Sunt dr. Ventris, psihiatru-șef.
Îți voi superviza tratamentul în următoarele șase luni.
Dânsul e asociatul meu, dr. Julian Rush.
El îți va efectua evaluarea psihologică.
Pe perioada șederii tale aici, instanța a dispus izolare obligatorie.
Fără vizitatori, fără contact cu exteriorul.
- Stai, ce? - E important
- ...să te monitorizăm fără imixtiuni. - Nu!
Nu, stați! Așteptați puțin! S-a produs o greșeală, bine?
Știu... Vă rog...
Știu că oamenii spun asta mereu, dar e adevărat!
Sunt nevinovată! Vă rog.
Îmi dau seama că ți-e greu să te adaptezi.
Mergem?
Urmează-mă!
Odihnește-te puțin!
Salut!
Bună!
Aici, sus.
Stingerea!
Ești Spânzurătoarea, nu?
Te-am văzut la televizor.
Numele meu e Coțofana. Ca pasărea.
Nu Margaret. Mama vitregă îmi spunea Margaret.
I-am zis să nu-mi mai spună așa, dar nu m-a ascultat.
E normal să fii speriată.
Și eu eram speriată la început.
Dar nu e așa de rău aici. Te obișnuiești cu zgomotele.
- O să ies în șase luni. - Ce palpitant!
Pun pariu că o să ai mulți paparazzi la proces.
Despre al meu nici n-a scris nimeni.
E distractiv să fii celebru?
Pun pariu că da.
Spânzurătoareo? Spânzurătoareo!
Spânzurătoarea.
Ia uitați ce prospătură avem!
Spânzurătoareo!
- Spânzurătoarea! - Hei, frumușico!
Spânzurătoarea!
Spânzurătoareo!
Sunt eu, Coțofana. Ți-am păstrat un loc.
Spânzurătoarea!
Dr. V. spune că e important să-mi fac prieteni.
Uneori mi-e mai greu.
Dar fac progrese.
Bomboane!
Ce-s alea?
Le primești doar când ești cuminte.
Și eu...
N-ar trebui să aibă lanțuri?
Hei!
- Coțofano! Alo! - Mamă, tu vezi asta?
Culorile? Totul e așa de strălucitor!
Hei, nu e... Nu are lanțuri.
Tu le-ai omorât pe fetele alea.
Fete. Fete. Fete.
N-am omorât pe nimeni.
Minți.
Minte. Minte, minte, minte!
Cum te simți?
Am auzit că azi ai avut un incident la cantină.
O femeie m-a bătut măr, în timp ce toți au stat și s-au uitat.
Așa că da, am avut un incident. Da.
Îmi pare rău că ai pățit asta.
De ce nu avea lanțuri?
Nu știu. Încearcă și ei să afle de ce.
I le-a scos cineva?
Asta crezi? Că atacul asupra ta a fost coordonat?
Știu ce faci.
Ce anume?
Îmi răstălmăcești vorbele ca să par paranoică.
Dar tu nu ai fost acolo. Cineva sigur i-a scos lanțurile.
Văd că ai mai fost la terapie.
La un anume dr. Shaw.
După moartea mamei tale.
Moartea unui părinte este un eveniment traumatizant,
iar transpunerea suferinței în furie sau chiar violență e ceva obișnuit.
La fel de obișnuit este să fii pur și simplu trist.
Nu-i așa?
Nu le-am omorât pe femeile alea.
N-aș face în veci așa ceva.
Sunt aici
fiindcă tata vrea să-mi țin gura,
iar familia mea face orice spune el.
Vrei să spui că tatăl tău ți-a înscenat aceste crime?
Nu mă crezi.
Nu am spus asta.
Îmi dau singură seama.
Nu știu cum să te conving că nu sunt nebună,
când tu ți-ai făcut deja o părere despre mine.
Sunt aici ca să te ajut, Sofia.
Nu urmăresc nimic altceva.
Mișcă!
Du-te-n mă-ta, scârbă! Scârbă, scârbă.
Vino-ncoace, să-ți mănânc gura aia afurisită. Gura. Gura.
Haide! Încearcă. Încearcă. Încearcă.
Vrei să-i fac rău?
Nu? Ca să ce? Să dovedești că-s o ucigașă?
- Asta vrei? - Tu le-ai omorât! Spune-o!
Spune-o. Spune-o.
E mâna tatălui meu. Tu... Tu... Tu lucrezi pentru el.
Pune-i capăt!
- Stai! - Pune-i capăt!
Pune-i capăt!
Pune-i capăt! Pune-i capăt! Pune-i capăt!
Ce faceți?
Nu! Nu! Ce-i asta?
- E pregătit. - Nu puteți face asta.
N-am greșit cu nimic.
Nu e o pedeapsă. Ești doar agitată.
Confuză. Te va ajuta să te simți din nou în apele tale.
- Vă rog! Stați! - Gura mare!
Nu! Nu faceți asta!
Deschide gura!
Spânzurătoareo!
Ești teafără?
Ce?
De ce faceți asta?
Sunt nevinovată. Sunt nevinovată!
Vai, nu!
N-am omorât pe nimeni.
Opriți-vă! Stați! Vă rog.
Și dacă spune adevărul?
Ai grijă, doctore.
Mamă?
Sofia!
Ai un vizitator.
Hai, du-te!
- Alberto! - Sofia!
- Ce?
Băga-mi-aș! Îmi pare tare rău.
Nu o să ajungi în instanță.
Nimeni nu-ți audiază cazul.
Medicul tău susține că ești inaptă pentru proces.
Dr. Rush? El nu ar... N-ar face asta.
Nu, șeful de la Arkham. Un tip pe nume Ventris.
El a întocmit raportul, iar judecătorul a aprobat. Gata.
Dar asta...
Asta nu e...
Mi-am ispășit cele șase luni.
Merit un proces. Am...
Am drepturi. Asta... E vorba de viața mea.
Vom contesta hotărârea.
Sau vom solicita o nouă evaluare.
Nu știu. Zi-mi ce să fac și mă ocup.
- S-a terminat. - Nu.
Sofia!
Sofia, nu! Nu, te rog.
Știu că e de rahat, dar trebuie să lupți în continuare.
Eu nu mă dau bătut!
Îți jur că într-o bună zi o să te scot de-aici.
Sofia!
Sofia! Nu am știut că Ventris va întocmi raportul.
Am încercat să-l împiedic.
Îmi pare rău.
Cum a mers?
Nu bine...
Măcar acum putem rămâne prietene.
Cele mai bune prietene.
Și pot să-ți arăt grădina.
Dar nu e nicio plantă. E mai degrabă o curte.
Mă uit mereu după păsări, dar nu văd niciuna.
Acum o să-ți dea bomboane.
Poftim?
Nu mai trebuie să-l minți pe doctorul V.
Poți să-i spui adevărul. Acum o să ți le dea.
Lucrezi pentru el?
M-ai spionat în tot timpul ăsta?
Nu.
De asta îți dă droguri? Ca să obții informații de la mine?
Nu fi prostuță! Sunt prietena ta!
Și o să ne distrăm împreună pe cinste!
Putem celebra sărbătorile și zilele de naștere.
A mea e în februarie, ceea ce înseamnă că sunt Vărsător.
Stai! Așteaptă!
V-am spus că-s nevinovată, băga-mi-aș!
Sofia!
Slavă Domnului că ești bine!
Mă bucur că m-ai sunat.
Ia-o ușurel!
Îți aduc ceva de mâncare.
Dacă vrei să te speli,
găsești prosop și haine de schimb în baia de sus.
Micul-dejun e aproape gata.
Cum te simți?
Ca o idioată.
Am avut încredere în el, deși tot corpul îmi spunea că mă înșel.
Ar fi trebuit să-l omor când am avut ocazia.
- Sofia... - Acum nici nu știu unde naiba e Oz.
Nu am nici aliați, nici resurse...
Și dacă mâine nu urc în avionul spre Sicilia, unchiul Luca...
Ei bine...
Poate că ar fi bine să pleci.
Nu pentru familia ta, ci pentru tine.
Sofia, ai ieșit de la Arkham de câteva săptămâni.
Meriți un nou început, ocazia să te vindeci.
De ce faci asta?
Ce vrei?
Să te ajut.
Și să mă simt mai bine, sau mai puțin vinovat, pentru ce ai pățit.
Ai demisionat.
- M-ai abandonat. - Am plecat de nevoie.
Fiindcă am putut.
Știu că tu nu ai avut de ales. Dar sunt aici acum.
Nu trebuie să te prefaci cu mine.
Ți-e dor de cum stăteau lucrurile la Arkham, nu-i așa?
Ai avut o noapte lungă.
Îți lipsește controlul.
Când mă tratai.
Mă repuneai pe picioare.
L-am ajutat pe Al să te scoată.
Și acum iată-mă aici, îmbrăcată cu hainele tale.
Să știi că nu am uitat.
Felul în care mă priveai.
Atât de curios.
Cum te-ai simțit văzând cum o persoană se pierde treptat pe sine?
Iar acum te amorțești drept pedeapsă.
E absurd.
Tata mi-a spus că sunt bolnavă.
Și dr. Ventris.
Apoi, doctorul următor.
Și următorul.
Vreme de zece ani, bărbații m-au mințit.
Iar apoi vin acasă... și totul e la fel.
Mă cred frântă.
Nu sunt frântă.
Nu eu sunt bolnavă.
Și nici tu nu ești.
Lumea e bolnavă.
Ai dreptate.
Merit un nou început.
Voiai brânză?
Chiar vreau niște brânză.
Știi ceva? Nu vreau brânză. Ține-o la tine.
Ce naiba faci?
Îl susțin pe unchiul Luca. La fel ca tine. Îmi dai chiftelele, te rog?
Vreau să-mi exprim recunoștința față de toți cei prezenți.
Tensiunile sunt sporite
și mi-aș fi dorit să ne reunim în alte împrejurări.
Dar familia noastră a mai înfruntat furtuni,
iar ele ne-au făcut mai puternici.
- Gia! Gia! - Dar aici...
Această casă...
Noi... Suntem un refugiu unul pentru celălalt.
Găsim mângâiere în sărbătoare, și în cele mai cumplite momente.
Fratele meu obișnuia să spună că forța adevărată...
Iertare. Nu mi-au plăcut niciodată discursurile, dar vreau să spun ceva.
Nu te superi, nu-i așa, unchiule Luca?
Ia te uită la toți!
Cred că ultima oară când ne-am reunit cu toții a fost de ziua tatei.
Acum zece ani.
Sunt sigură că vă amintiți seara aceea.
Eu sigur mi-o amintesc.
- Haide, la culcare! - Dar tati a zis că avem tort.
Ia loc, Carla!
Gia, mergi și pregătește-te de culcare, bine?
După cum știți cu toții,
am fost ținută un deceniu la Spitalul de Stat Arkham,
condamnată pentru uciderea a șapte femei.
Summer Gleeson, Taylor Montgomery,
Yolanda Jones, Nancy Hoffman,
Susanna Weakley, Devri Blake
și Tricia Becker.
Numele lor merită rostite.
Victimele sunt date uitării atât de repede, nu?
Poveștile noastre sunt rareori spuse.
Bine. Hai, gata. Cred că e...
Da?
Am avut timp berechet să reflectez.
Și trebuie să mărturisesc...
că am fost extrem de uimită
de cât de mulți dintre voi i-au scris judecătorului că sunt bolnavă mintal.
La fel ca mama.
Nu că judecătorul trebuia convins.
S-a îngrijit tata de asta.
Cu toate astea, am avut încredere în voi.
V-am iubit.
Și totuși, nici măcar unul dintre voi...
nu a încercat să mă ajute.
Cu excepția fratelui meu.
Bărbatul pe care ați venit toți să-l jeliți.
Și, știți, adevăratul ghimpe din coasta mea
e că, spre deosebire de toți cei de aici,
eu eram nevinovată.
Adică...
Isuse Hristoase, Milos a făcut mai multe victime ca mine.
Sofia!
Știu că abia așteptați cu toții să plec.
Nimeni nu s-a sfiit să mi-o spună.
Sperasem ca situația să se schimbe.
Dar înțeleg.
Nu-mi mai găsesc locul în familia asta.
Așa că de mâine voi începe o nouă viață.
Pentru prima oară, îmi fac speranțe.
Pentru noi începuturi!
Ești gata să mănânci tort?
Am o bucată din margine doar pentru tine.
Are o groază de ciocolată și glazură din plin.
Dar trebuie să-l mâncăm în seră.
Să-i spunem și mamei?
Nu. Nu e nevoie să o trezim.
Poate fi micul nostru secret, da?
Mai vrei?
Ar trebui să merg la culcare.
Știi, eu și fratele meu obișnuiam să dormim aici când eram mici.
Ne înfofoleam cu pături
și ne prefăceam că asta e o junglă.
Să dormim aici la noapte?
Ar putea fi distractiv, nu?
Mama mi-a zis să nu vorbesc cu tine.
A zis că ai făcut lucruri rele.
Are dreptate.
Chiar am făcut lucruri rele.
De ce?
Păi, tata m-a încuiat într-o temniță,
cu o mulțime de monștri înspăimântători,
și a trebuit să mă lupt cu ei ca să supraviețuiesc.
O să fiu închisă și eu?
Nu, nu. Nu. Nu trebuie să-ți faci griji în privința asta.
O să am grijă să nu te lupți niciodată cu vreun monstru.
Bine?
Acum culcă-te.
Culcă-te la loc. Mă întorc imediat.
Pune-ți pantalonii, Johnny.
Avem de discutat.
Traducerea: Lucia-Elena Popovici