Nežinau, kaip tavim pasitikėt.
O jei tau vis rodysiu, kaip manim pasitikėt?
Nė iš vietos!
Klaupkis. Liepiau atsiklaupti!
Prilaikyk liežuvį! Nesu kažkoks...
Tu mūsų šeimai parodei didelę nepagarbą.
Žinau apie naująjį narkotiką.
Tavo laboratorija dabar priklauso mums.
Visa tai neprivalo šitaip baigtis.
Manai, mes tiesiog sėdėsim
ir žiūrėsim, kaip vis sugalvoji pasiteisinimų ir nieko nesiimi?
Apie ką ji kalba?
Kai tik įžengei į Blekgeitą, supratau, kad tu sukčius ir apgavikas.
- Ozai, apie ką ji kalba? - Užčiaupk srėbtuvę.
Oi. Akimirką pamaniau, kad judu buvot...
- Kad jūs, galbūt, jo paprašėt. - Ko paprašiau?
Nušauti jūsų brolį.
Kad užimtumėt jo vietą.
Tačiau aš klystu. Juk taip?
Jūs nežinojot.
- Tu... - Nadia, paklausykit manęs.
Aš tikrai neapgavau jūsų šeimos. Viešpatie. Baikit!
Man reikėjo, kad Sofija gautų naująjį narkotiką. Mums!
Jis - jūsų!
Ruošiausi jį atvežti jums. Garbės žodis. Turit manim tikėt.
Aš jūsų pusėj.
Manot, ateisiu į Blekgeitą ir pradėsiu ką? Meluoti?
Važiuojam!
Lipkit į mašiną!
DŽULIANAS RAŠAS
- Sofija. - Džulianai.
- Man reikia... Man reikia pagalbos. - Kur tu?
Tai buvo... Tai buvo Ozo darbas.
Sofija.
VĖL KYLA GAUJŲ KARAS: SMURTAS IŠPLINTA Į GOTAMO GATVES
Sofija.
Sofija!
"Lucy House" vardu man labai malonu
pasveikinti Izabelos Falkonės fondo pirmininkę
Sofiją Falkonę.
Niekad nebuvau gera kalbų sakytoja, bet...
mano motina Izabela Falkonė
daug metų kovojo su depresija.
Ji taip ir nesulaukė jai reikalingos pagalbos.
Ir kai man buvo 9 metai...
ji nusižudė.
Dėl to mudu su mano tėvu įsteigėm šį fondą.
Norėjom paremti tokias labdaros organizacijas kaip ši,
kurios moterims ir mergaitėms teikia gyvybę gelbstinčias paslaugas.
Mes labai užsiėmę savo iškilmėmis
- ir golfo turnyru kitą mėnesį. - Puiki kalba.
- Ačiū. Labas. - Sofija, tu juk dalyvausi?
- Taip. Atleiskit, turiu skubėti. - Ačiū.
Gal nori parūkyti ir nuimti įtampą?
Jau treti priešpiečiai šią savaitę. Įtampos nenuimtų nė lobotomija.
Neabejoju, kad tavo tėvas tai vertina.
Bet net kai padedi žmonėms, vis vien tenka patirti pažeminimą.
Šis darbas vis dėlto geresnis už kitus.
Tikrai? Už kokius? Už mano vežiojimą?
- Ne. Žinai, ką turiu galvoj. - Ozai, juokauju.
Žinau, šis darbas šūdinas.
Tu vertas geresnio.
Tiksliau, abu esam verti geresnio.
Bet tu - vyras, tad bent jau esi tinkamas būti paaukštintas.
Atvairuosiu mašiną.
- Tu gerai pasirodei. - Ačiū.
Panele Falkone.
Suprantu, kad jau išvažiuojat, bet gal rasit minutę?
- Atleiskit. Žinoma. Sveiki. - Aš Samer Glison.
Stebiu jūsų darbą fonde. Jis įspūdingas.
- Ačiū. - Jei neprieštaraujat, pasakysiu,
kad galėtumėt padaryti daugiau.
Nežinau, ar jums žinoma, bet praeitą savaitę nusižudė
jauna moteris Jolanda Džouns.
Pastarąjį dešimtmetį buvo ne viena tokia moteris kaip panelė Džouns,
ir jos visos mirė vienodai.
Jos pasikorė.
Jei neklystu, šitaip mirė jūsų mama.
Atleiskit. Nenoriu...
Sakėt, kad galiu kažkaip padėti?
Jolanda Džouns dirbo klube "Iceberg Lounge".
Dauguma tų moterų dirbo jūsų tėvui priklausančiose bendrovėse.
Kokioj organizacijoj jūs dirbat?
Su žurnalistais nebendrauju.
- Sofija, prašau. - Su žurnalistais nebendrauju.
Ei! Atstokit, ponia. Ji nenori su jumis kalbėti.
Nukentėti gali daugiau moterų.
Jūs galėtumėt joms padėti.
Tau viskas gerai, Sofija?
Pasiruošęs ar ne, einu ieškoti.
Albertai, žinau, kad tu čia.
Albertai, kur tu?
Mama.
Sofija. Kaip praėjo tavo priešpiečiai?
Gerai.
Ruta perduoda linkėjimų.
Kuri jų yra Ruta?
Kongresmeno Hilo žmona.
Tavo sesers dėka jis galų gale atsiliepia į mano skambučius.
Aišku. Taip. Hilas.
Prašiau tavęs pasidomėti jo finansiniais holdingais.
Domiuosi. Tik dabar neturiu laiko.
Bet rytoj pasidomėsiu. Garbės žodis.
Kodėl tu toks kvailas, kai tavo sesuo tokia patikima?
Žinau, tėti. Suprantu. Atleisk.
Velnias.
Man... Man reikia eiti.
Nežinau, ką su juo daryti.
Jis geria, smaginasi...
Negaliu leist, kad kitą savaitgalį tavo brolis man padarytų gėdą.
- Tik ne kai atskris šeima. - Aš jį prižiūrėsiu.
Pasirūpinsiu, kad elgtųsi kaip pridera.
Ačiū, dukrele.
Jis ne toks kaip mudu.
Jis minkštas.
Pastaruoju metu galvojau apie ateitį.
Apie mūsų šeimos ateitį.
Galbūt atėjo laikas sulaužyti tradiciją.
Kai ateis laikas, noriu, kad užimtum mano vietą.
Noriu, kad vadovautum šiai šeimai.
Jei toks dalykas tave domintų.
Taip. Žinoma, domintų.
Man būtų... garbė.
Bet likę šeimos nariai...
Jie žino, kad tu - mano dukra. Darys, ką liepsiu.
Kas? Kas yra?
Pasakyk.
Ne, nieko.
Nežinau.
Galbūt tai dėl fondo,
bet aš daug galvoju apie mamą.
Žinau, kad buvau visai maža, bet aš...
Tiesiog nepamenu, kad ji sirgtų ar būtų prislėgta.
Ji mokėjo tai slėpti.
Klausyk. Ir man jos trūksta, dukrele. Kiekvieną dieną.
Ar ji pas ką nors lankėsi?
Prieš... Pvz., pas psichologą ar pas psichiatrą.
Tavo motina buvo išdidi moteris.
Užsispyrusi.
Kad ir kaip stengiausi jai padėti, ji mano pagalbos atsisakė. Ir...
Dievas mato, kad stengiausi.
Žinoma.
- Aš tik... - Sofija.
Kodėl dabar pradėjai?
Krapštyti senas žaizdas.
Juk žinai, kaip mane tai liūdina.
Atleisk. Nenorėjau.
Tu man dar nepasakei, ko norėsi gimtadienio proga.
Taip.
Neabejoju, kad man patiks tai, ką padovanosi.
Nesijaudink.
- Tėtis dėl jo labai apsidžiaugs. - Tikrai?
- Tikrai. - Iš kur žinai?
Nes jis senas ir brangus. Kaip jo mėgstamiausias vaikas.
Šūdas!
- Pingvinui teks iššluostyti. - Nevadink jo šitaip.
- Pasirūpinsi kortele? - Taip.
Palauk. Ar galiu kai ko paklausti?
Dėl merginų klube "44 Below".
Ar tėtis kada nors su jomis turėjo santykių?
Tos merginos ne visai santykių tipo.
Nuo kada tau parūpo tėčio asmeninis gyvenimas?
Nuo mamos mirties praėjo daug laiko, bet jis nenori apie tai kalbėti.
Tu turi galimybę matyti jo kitą pusę.
Kokią pusę? Jis - tėtis.
Žinau, bet žinai, ką turiu galvoj. Su manim jis visai kitoks.
Tiesiog pamaniau, kad gal tu ką nors matei.
Ko tu manęs klausi?
Matyt, aš...
Kartais svarstau, ar... tikrai jį pažįstu.
Kalbu apie mūsų melavimą vaikystėj apie tai, kuo jis verčiasi,
ir kad apie daug ką nekalbam.
Kai ką žinau, bet...
Negaliu. Tėtis mane užmuštų.
Tėtis dirba... Mosade.
O merginos klube - treniruotos žudikės.
Užsičiaupk.
Klausyk. Kad ir ką galvoji, negalvok.
Tai, ką tėtis daro darbe, jis tai daro darbe.
Juk mes gyvenam gerą gyvenimą.
Kur tave vežti, Sofija?
GOTAMO "GAZETTE" ŽURNALISTĖ SAMER GLISON
Čia viskas.
Koronerio ataskaitos nuoseklios. Visos moterys mirė nuo uždusimo.
Aš to neginčiju.
Man keista tai, kad pasak policijos,
oficiali mirties priežastis yra "pasikorimas".
Ar matot įspaudus ant kaklo?
Jie labiau atitinka smaugimą rankomis.
- Žmogaus rankomis? - Taip.
Dar yra gynybinės žaizdos. Jos policijos ataskaitose buvo praleistos.
Juk matot, kad šios moterys priešinosi.
- Jos kandžiojosi, draskėsi... - Kodėl man tai pasakojat?
Man reikia prieiti prie klube dirbančių merginų.
Klubas nėra ekskliuzyvus.
Kalbu ne apie "Iceberg Lounge", o apie "44 Below", kur dirbo Jolanda Džouns.
- Jei prisisegtumėt slaptą mikrofoną... - Į tėvo klubą?
To nebus.
Tai leiskit peržiūrėti darbuotojų įrašus.
Moterų, kurios tik atvyko į miestą, kurios šalia neturi artimųjų ar draugų.
Tokias, į kurių mirtį ar dingimą niekas nekreips dėmesio.
Turim apsaugoti šias moteris.
Mama.
Ne. Nereikia, Sofija.
Nežiūrėk.
Tėti.
Sofija.
Sofija. Kas yra?
Tai viskas, ką turit?
Viskas? Tik senos ataskaitos ir sąmokslo teorijos?
Tai absurdas.
Ir dvokia jaunesnio žurnalisto siekiu po straipsniu išspausdinti savo pavardę.
- Sofija, prašau... - Jūs apie mano tėvą nieko nežinot.
Jis - geras žmogus.
Ir jei mėginsit paskelbti šiuos niekus,
mano artimieji jus sunaikins.
Ar supratot?
Čia ta pati moteris iš priešpiečių?
Sofija, kai susitinki su žurnaliste, žmonės prisigalvos visokių dalykų.
- Tavo tėvui gali nepatikti... - Ozai, užteks.
Nustok kalbėti. Man tavo patarimų nereikia.
Man nerūpi, ką tu galvoji. Niekam nerūpi.
Tu - mano vairuotojas. Ir viskas. Todėl nustok kalbėti ir vairuok.
Sofija.
- Sofija. - Karla.
Sofija, ačiū Dievui.
Ar matei nuotaką Nr. 3?
Viešpatie. Ji užima kvapą.
Taip. Luka sako, kad su ja susipažino Portugalijoj.
Aišku.
Portugal.com.
Taip.
Turėsi man papasakoti apie visiškai viską.
- Dieve. Gerai. - Apie viską.
- Žinoma. - Iš pradžių po martinį?
Savaime suprantama.
Sofija.
Ozai, ką tu veiki name?
- Naujas švarkas? - Taip.
- Gerai atrodo. - Ačiū.
Tave kviečia tavo tėvas. Jis - savo kabinete.
Tik nesakyk, kad tau jau nusibodo vakarėlis.
Dėdė Luka dar nepapasakojo istorijos apie vazektomiją.
Kodėl man nesakei, kad susitikai su žurnaliste?
Su žiniasklaida niekad nekalbam.
- Maniau, kad tu tai supratai. - Tau tai pasakė Ozas?
Ozas nesupranta, ką kalba.
Prie manęs priėjo kažkokia moteris, bet aš ją pasiunčiau. Ir viskas.
Ar tikrai?
Taip.
Tėti...
Kalbėjau su Kenziu.
Samer Glison dirba su policija.
Vykdomas atviras tyrimas.
Manimi domimasi dėl žmogžudysčių.
Dėl žmogžudysčių, Sofija.
Dėl kažkokių kekšių iš klubo.
- Kodėl nesikreipei į mane? - Man derėjo. Tu teisus.
Bet supratau, kad tai niekai,
- ir nenorėjau tavęs jaudinti. - Užteks.
Ar manai, kad jas nužudžiau aš?
Ne. Žinoma, nemanau.
Tu turėjai elgtis geriau.
Visa tai... buvo skirta tau.
Viskas.
Kaip galėjai su manim šitaip pasielgti?
Aš... Aš niekad...
Aš niekad tavim neabejojau.
Aš tave myliu. Ir žinau, kad galima paaiškinti...
Ką paaiškinti?
Ant tavo rankų atsirado įdrėskimų.
Tą dieną, kai mirė mama.
Bet žinau, kad tave apdraskė ne mama.
Aš tą žinau. Aš...
Įdrėskimai atsirado...
dėl kažko kito.
Nežinau, dėl ko, bet...
dėl kažko.
Juk taip?
Mano...
brangioji Sofija.
Kas tau atsitiko?
Tu aiškiai kaip nesava.
Tu sutrikusi. Nesveika.
Tau reikia išvažiuoti, kol nesukėlei scenos.
- Tėti, prašau. Nereikia... - Ozas tave parveš namo.
Tuoj pat.
Suprantu, kad tu pyksti, bet aš tik dirbau savo darbą.
Aš rūpinausi tavim. Tavo tėvas man už tai moka.
Žurnalistai įlenda į galvą.
- Jais pasitikėti negalima, Sofija. - Ozai, užsičiaupk.
Jei tikrai manim rūpintumeisi, būtum pakalbėjęs su manim.
Ne su juo.
Aš tavim pasitikėjau.
Sveikinu.
Gavai, ko norėjai. Mano tėvas tave dabar mato.
Tu ir visi, ką tu myli, atsidūrėt jo radare.
Baikit. Kas čia per velnias?
Kenzi, išjunk švyturėlius.
Vežu panelę Falkonę namo. Jos tėvo paliepimu.
Panele Falkone, išlipkit iš mašinos.
- Ką tai reiškia? - Jums skambino mano tėtis?
Išlipkit iš mašinos.
Viešpatie. Baikit juokus.
Sofija Falkone.
- Paleisk mane. - Jūs suimama
- Palaukit! - ... už Samer Glison nužudymą.
- Tos žurnalistės? - Ką?
Ar tu tai padarei? Dėl mano tėvo?
Nesuprantu, kas darosi. Kenzi, kas per velnias?
Jūs kaltinama Jolandos Džouns, Teilor Montgomeri,
- Nensės Hofman nužudymu. - Baik juokus!
Aš nieko nežudžiau. Ozai, tu turi ką nors daryti.
Ei! Paleisk ją.
Pingvine, paklausyk mano patarimo ir užsičiaupk.
Skambink Albertui!
Ozai!
- Skambink Albertui ir pasakyk, kas dedasi. - Patrauk nuo manęs rankas!
Ozai!
TIKROJI KORIKĖS ISTORIJA
Korikė?
- Tai štai kaip mane vadina? - Bulvarinių laikraščių niekai. Tai nurims.
Sofija, tavo tėvas tvirtina, kad tu turi psichikos sutrikimą.
Absurdas.
Prokuroro padėjėjas susitiko su teisėju.
Teismas nurodė atlikti psichologinį įvertinimą.
- Nes taip pasakė mano tėtis? - Ne tik tavo tėvas.
Keli šeimos nariai parašė pareiškimus,
- kuriuose tvirtina tą patį. - Velnias.
Tavo dėdė Luka.
Tavo pusbrolis Džonis Vitis ir pusseserė Karla Viti.
Jie mano motinos savižudybę pasitelkė?...
Turiu neįveikiamą norą žudyti gyvūnus?
Jūs ką, rimtai?
- Tu apie tai žinojai? - Ne. Garbės žodis.
Vadinasi, man atliks įvertinimą,
aš atsakysiu į kelis klausimus, kad įrodyčiau, jog esu sveiko proto?
Ir viskas? Kas bus po to?
Deja, viskas ne taip paprasta.
Teisėjas patenkino apygardos prokuroro padėjėjo prašymą.
Tave laikys Arkhamo valstybinėj ligoninėj ir stebės.
Ne.
Ką? Ne. Nematau jokios logikos.
Tave ligoninėj prižiūrės iki teismo pradžios.
- Kada jis prasidės? - Po pusės metų.
- Viešpatie. Ne. - Užjaučiu.
Aš to nedarysiu.
Tu gali tai sustabdyti? Tu - mano...
- Tu - mano sumauta advokatė. - Atleisk.
Paliksiu jus pakalbėti vienus.
Jis mane baudžia už tai, ką pats padarė.
- Tu to nežinai. - Albertai! Pabusk! Tu dabar juokauji?
Jis pasmaugė tas moteris.
Paskui pasmaugė tą žurnalistę, ją pakorė, o kaltę suvertė man.
Jis tą patį padarė mamai.
Tai tiesa. Ir aš neišgyvensiu.
Neišgyvensiu toj ligoninėj.
Aš ten mirsiu.
Aš ten mirsiu, ir jis tą žino. Jis tą žino. Jis nori, kad mirčiau.
Užteks.
Tu ten būsi tik pusę metų.
Pusę metų ištversi.
O paskui įvyks tavo teismas ir tu išeisi į laisvę.
- Išeisi, po šimts. Duok žodį. - Laikas.
Palaukit. Dabar?
Paklausyk. Tu - Falkonė.
- Tu ištversi. Žinau, kad ištversi. - Ne.
Prašau sustoti.
- Prašau sustoti. - Sofija.
- Prašau. - Sofija, viskas bus gerai.
Albertai.
Neleisk jiems laimėti!
Prašau. Albertai!
ARKHAMO VALSTYBINĖ LIGONINĖ PATAISŲ DEPARTAMENTAS
Falkonė Sofija.
Aš gydytojas Ventris, vyriausiasis psichiatras.
Prižiūrėsiu jūsų gydymą artimiausius 6 mėnesius.
Jis - mano kolega gydytojas Džulianas Rašas.
Jis atliks psichologinį įvertinimą.
Kol būsit čia, teismo nurodymu jus laikysim privalomoj izoliacijoj.
Tai reiškia, kad neturėsit lankytojų ir ryšių su išore.
- Ką? - Mums svarbu
- jus stebėti be trukdžių. - Ne.
Ne, palaukit truputį. Čia įvyko klaida.
Aš žinau... Prašau...
Žinau, kad jūs tai nuolat girdit, bet aš sakau tiesą.
Aš nekalta. Prašau.
Suprantu, kad jums sunku prisitaikyti.
Eime.
Eikit paskui mane.
Pailsėkit.
Labas.
Sveika.
Aš viršuj.
Išjungti šviesą.
Tu - Korikė. Juk taip?
Mačiau tave per televizorių.
Mano vardas Šarka. Kaip paukštis.
Ne Margareta. Pamotė mane vadindavo Margareta.
Aš jai liepiau manęs taip nevadinti, bet ji neklausė.
Bijoti - normalu.
Ir man iš pradžių buvo baisu.
Bet čia nėra taip blogai. Prie garsų priprasi.
- Mane po pusės metų išleis. - Argi ne smagu?
Neabejoju, per tavo teismą bus daug paparacių.
Apie mano teismą nieks nė neparašė.
Ar smagu būti garsiai?
Neabejoju, kad smagu.
Korike.
Pažiūrėkit į naują žuvį.
Korikė!
- Korikė. - Sveika, gražuole.
Korikė!
Korike.
Tai aš, Šarka. Užėmiau tau vietą.
Korikė!
Gydytojas V sako, kad svarbu susirasti draugų.
Man jų susirasti kartais nelabai išeina.
Bet aš darau pažangą.
Saldainiai.
Kas tai?
Jų gauni tik tada, kai būni gera.
O aš...
Ji neturėtų būti surakinta?
Ei.
- Ei, Šarka. - Oho. Tu tai matai?
Kokios spalvos. Jos tokios ryškios.
Ei, ji ne... Ji nesurakinta grandinėmis.
Tu nužudei tas merginas.
Merginas.
Aš nieko nežudžiau.
Meluoji.
Ji meluoja. Meluoja, meluoja...
Kaip jaučiatės?
Girdėjau, šiandien valgykloj jums įvyko nelaimingas nutikimas.
Mane prilupo kažkokia mergina, kol visi stovėjo ir žiūrėjo.
Tad, taip, man įvyko nelaimingas nutikimas.
Užjaučiu, kad tai jums nutiko.
Kodėl ji nebuvo surakinta?
Nežinau. Administracija tai aiškinasi.
Ar ją kas nors paleido?
Jūs taip manot? Kad išpuolis buvo suderintas?
Žinau, ką darot.
Ką?
Iškraipot mano žodžius, kad atrodyčiau kaip paranojikė.
Bet jūs ten nebuvot. Kažkas turėjo atrakinti jos grandines.
Matau, kad jūs jau gydėtės.
Pas gydytoją Šo.
Kai mirė jūsų motina.
Vieno tėvų mirtis - trauminis įvykis.
Gan įprasta tą sielvartą paversti pykčiu ar smurtu.
Gan įprasta ir tiesiog liūdėti.
Juk taip?
Aš tų moterų nežudžiau.
Negalėčiau šitaip pasielgti.
Aš čia...
nes mano tėvas nori mane užčiaupti,
o mano artimieji daro viską, ką jis liepia.
Vadinasi, sakot, kad jūsų tėvas jus nepagrįstai apkaltino dėl žmogžudysčių?
Jūs manim netikit.
Aš to nesakiau.
Aš tai matau.
Nežinau, kaip jus įtikinti, kad aš sveiko proto,
kai jūs dėl manęs jau apsisprendėt.
Aš čia tam, kad jums padėčiau, Sofija.
Kitų tikslų neturiu.
Judinkis!
Eik šikt, kale. Kale, kale.
Ateik, kad galėčiau tave pabučiuoti. Pabučiuoti, pabučiuoti.
Nagi. Pamėgink. Pamėgink.
Jūs norit, kad ją sužaločiau.
Juk taip? Kad įrodytumėt, jog aš - žudikė?
- Ar dėl to? - Tai tu jas nužudei. Prisipažink.
Prisipažink. Prisipažink.
Tai mano tėvo darbas. Jūs dirbat jam.
Užbaik tai.
- Palauk. - Užbaik tai.
Užbaik tai.
Užbaik tai. Užbaik tai!
Ką darot?
Ne. Kas tai?
- Paruošta. - Negalit taip elgtis.
Aš nieko blogo nepadariau.
Tai ne bausmė. Jūs susijaudinusi.
Sutrikusi. Ši procedūra padės vėl pasijusti savimi.
- Palaukit. - Plačiai išsižiokit.
Ne. Nereikia.
Išsižiokit!
Korike.
Ar tau viskas gerai?
Ką?
Kodėl tai darot?
Aš nekalta.
O ne.
Aš nieko nenužudžiau.
Liaukitės! Prašau.
O jeigu ji sako tiesą?
Atsargiau, gydytojau.
Mama.
Sofija.
Pas jus atėjo lankytojas.
Eik.
- Albertai. - Sofija.
- Kas?
Velnias. Prašau man atleisti.
Tavo teismo nebus.
Tavo bylos niekas nenagrinės.
Tavo gydytojas tvirtina, kad tu negali stoti prieš teismą.
Gydytojas Rašas? Jis taip nepadarytų.
Tai buvo Arkhamo vadovas. Kažkoks Ventris.
Jis parašė ataskaitą, o teisėjas pritarė. Viskas baigta.
Bet tai...
Tai ne...
Aš čia išbuvau pusę metų.
Aš nusipelniau teismo. Aš turiu...
Aš turiu teises. Tai mano gyvenimas.
Pateiksim apeliaciją.
Arba mėginsim išsireikalauti kito įvertinimo.
Nežinau. Pasakyk, ką padaryti, ir aš padarysiu.
- Viskas. - Ne.
Sofija.
Sofija, nereikia. Būk gera.
Žinau, kad padėtis prasta, bet tu turi kovoti toliau.
Aš nenuleidžiu rankų.
Garbės žodis, kada nors tave iš čia ištrauksiu.
Sofija.
Sofija!
Sofija.
Sofija. Nežinojau, kad Ventris parašys tą ataskaitą.
Mėginau jam sukliudyti.
Atleisk.
Kaip sekėsi?
Prastai.
Dabar bent jau liksim draugėmis.
Geriausiomis draugėmis.
Ir galėsiu tau aprodyti sodą.
Tik jame nėra augalų. Jis labiau panašus į kiemą.
Visad stengiuosi pamatyti paukščius, bet niekad jų nematau.
Jis tau dabar duos saldainių.
Ką?
Tau nebereikia meluoti gydytojui V.
Tu gali jam pasakyti tiesą. Jis tau dabar duos saldainių.
Tu dirbi jam?
Tu mane šnipinėji?
Ne.
Ar dėl to jis tau duoda vaistų? Kad išgautum iš manęs informaciją?
Nebūk kvailutė. Aš - tavo draugė!
Mudviem kartu bus labai smagu.
Galėsim švęsti šventes ir gimtadienius.
Mano gimtadienis vasarį. Aš - Vandenis.
Palauk.
Juk sakiau, kad esu nekalta!
Sofija.
Ačiū Dievui, tau viskas gerai.
Džiaugiuosi, kad man paskambinai.
Nesisėsk per staigiai.
Atnešiu ko nors pavalgyti.
Jei nori nusiprausti,
svečių vonioj yra rankšluostis ir drabužių persirengti.
Pusryčiai beveik paruošti.
Kaip jautiesi?
Kaip kvaiša.
Aš juo tikėjau, kai mano nuojauta liepė netikėti.
Man reikėjo jį nudėti, kai turėjau galimybę.
- Sofija. - Nė nežinau, kur dabar Ozas.
Neturiu sąjungininkų ir išteklių.
Ir jei rytoj nesėdėsiu lėktuve į Siciliją, mano dėdė Luka...
Na...
Gal tau geriau skristi?
Ne dėl artimųjų. Dėl savęs.
Sofija, iš Arkhamo išėjai vos prieš kelias savaites.
Tu nusipelnei naujos pradžios, galimybės išgyti.
Kodėl tu tai darai?
Ko tu nori?
Padėti tau.
Ir pasijusti geriau ar bent jau mažiau kaltas dėl to, kas tau nutiko.
Tu išėjai iš darbo.
- Tu mane palikai. - Išėjau, nes teko.
Nes galėjau išeiti.
Tu tokio pasirinkimo neturėjai. Bet dabar aš čia.
Tau nėra reikalo su manim apsimetinėti.
Tu pasiilgsti to, kaip viskas buvo Arkhame. Juk taip?
Tu labai pavargai.
Pasiilgsti kontrolės, kurią turėjai.
Kaip mane gydei.
Kaip mane reabilitavai.
Albertui padėjau tave ištraukti.
Ir štai aš čia. Apsivilkusi tavo drabužius.
Aš nepamiršau.
Kaip į mane žiūrėjai.
Buvai labai smalsus.
Koks buvo jausmas stebėti, kaip žmogus palūžta?
O dabar save nuskausmini bausme.
Tai absurdas.
Mano tėvas man pasakė, kad aš sergu.
Ir gydytojas Ventris.
Ir kitas gydytojas.
Ir dar kitas gydytojas.
Vyrai man melavo dešimt metų.
O paskui grįžtu namo... ir niekas nepasikeitę.
Mane laiko palūžusia.
Nesu palūžusi.
Sergu ne aš.
Ir tu nesergi.
Serga pasaulis.
Tu teisus.
Aš nusipelniau naujos pradžios.
Ar nori sūrio?
Noriu trupučio sūrio.
Žinai ką? Aš sūrio nenoriu. Pasilaikyk jį.
Kokį velnią darai?
Palaikau dėdę Luką. Kaip ir tu. Ar gali paduoti mėsos kukulius?
Norėčiau visiems susirinkusiems išreikšti savo dėkingumą.
Įtampa didelė.
Gaila, kad susirinkome ne kitomis aplinkybėmis.
Bet mūsų šeima jau ne kartą atlaikė audras.
Ir dėl to tapo stipresnė.
- Džija. - Tačiau čia,
šiame name.
Mes. Esam vienas kito prieglobstis.
Randam paguodą švęsdami net sunkiausią valandą.
Mano brolis sakydavo, kad tikroji jėga...
Atleiskit. Kalbų sakyti nemoku, bet noriu tarti kelis žodžius.
Tu juk nieko prieš, dėde Luka?
Jūs tik pažiūrėkit.
Man rodos, paskutinį kartą visi buvom susirinkę per mano tėvo gimtadienį.
Prieš dešimt metų.
Neabejoju, kad visi pamenat tą vakarą.
Aš tikrai pamenu.
- Eime. Laikas miegoti. - Tėtis sakė, kad bus tortas.
Sėskis, Karla.
Džija, eik ruoštis miegoti. Gerai?
Kaip visi žinot...
mane dešimtmečiui įkišo į Arkhamo valstybinę ligoninę
ir pripažino kalta dėl septynių moterų nužudymo.
Dėl Samer Glison, Teilor Montgomeri,
Jolandos Džouns, Nensės Hofman,
Siuzanos Vikli, Devrės Bleik...
ir Trišos Beker.
Jų vardus verta ištarti.
Aukos labai greitai pamirštamos. Argi ne?
Mūsų istorijos retai pasakojamos.
Gerai. Man rodos, tai...
Kas?
Turėjau daug laiko viską apmąstyti.
Ir turiu pasakyti...
kad nuoširdžiai nustebau,
kiek daug jūsų parašėt laiškus, kuriuose teisėjui teigėt, kad sergu psichine liga.
Kaip esą ja sirgo mano motina.
Nors teisėjo nė nereikėjo stengtis įtikinti.
Mano tėvas tuo pasirūpino.
Nepaisant to aš jumis pasitikėjau.
Aš jus mylėjau.
Tačiau nė vienas jūsų...
nemėginot man padėti.
Išskyrus mano brolį.
Žmogų, kurio gedėti atskridot visi.
O labiausiai mane erzina tai,
kad kitaip nei visi čia esantys...
aš buvau nekalta.
Turiu galvoj...
Viešpatie. Milošas nužudė daugiau žmonių nei aš.
Sofija!
Žinau, kad visi labai norit, jog išvažiuočiau.
Nė vienas to neslėpėt.
Labai tikėjausi, kad bus kitaip.
Bet aš suprantu.
Aš nebepritampu prie šios šeimos.
Tad rytoj pradedu naują gyvenimą.
Pirmą kartą turiu vilties.
Už naują pradžią.
Tu pasiruošusi suvalgyti torto?
Turiu jo kampą su tavo vardu.
Ant jo daug šokolado ir glajaus.
Bet jį suvalgyti turim šiltnamyje.
Gal reikėtų pasakyti mano mamai?
Ne. Nereikia jos žadinti.
Tai bus mūsų maža paslaptis. Gerai?
Gal norėtum dar?
Man reikėtų eiti į lovą.
Čia vaikystėj nakvodavom su broliu.
Susivyniodavom į antklodes
ir įsivaizduodavom, kad esam džiunglėse.
Gal šiąnakt nakvokim čia?
Būtų smagu.
Man mama liepė su tavim nebendrauti.
Ji sakė, kad padarei blogų dalykų.
Ji teisi.
Aš tikrai padariau blogų dalykų.
Kodėl?
Mano tėvas mane uždarė požeminiame kalėjime
su baisiomis pabaisomis.
Ir turėjau su jomis kovoti, kad išgyvenčiau.
O mane uždarys?
Ne. Tau nereikia dėl to jaudintis.
Pasirūpinsiu, kad tau niekad nereikėtų kovoti su pabaisomis.
Gerai?
O dabar miegok.
Miegok. Aš tuoj grįšiu.
Maukis kelnes, Džoni.
Reikia pasikalbėti.
Vertė: Rolandas Škarubskis