Nezinu, kā tev uzticēties.
Kā būtu, ja es tev parādītu, kā?
Ne no vietas! Stāvēt, bļāviens!
Zemē. Uz ceļiem. Es teicu, uz ceļiem, velns parāvis!
Pievaldi savu mēli! Neesmu kaut kāds...
Necieņa, ko izrādīji mūsu ģimenei...
Es zinu par jaunajām narkotikām.
Tava laboratorija tagad ir mūsu.
Tam nav jānotiek šādi.
Tu domā, mēs sēdēsim malā
un noskatīsimies, kā tu visu laiku atrunājies, un neko nedarīsim?
Par ko, ellē, viņa runā?
Tiklīdz ienāci Blekgeitā, sapratu, esi blēdis un krāpnieks.
- Par ko, ellē, viņa runā? - Aizver savu nolāpīto muti.
Uz brīdi nodomāju, jūs abi esat...
- Ka varbūt liki viņam to darīt. - Liku viņam darīt ko?
Nogalināt tavu brāli.
Lai ieņemtu viņa vietu.
Bet es kļūdos, vai ne?
Tu nezināji.
- Tu... - Nadja, paklausies.
Es nekrāpu tavu ģimeni. Apžēliņ. Nu paklau!
Man vajadzēja Sofiju, lai iegūtu jaunās narkotikas. Mums!
Tās ir tavas! Tavas, nolāpīts!
Taisījos tās vest tev! Es zvēru! Tici man!
Esmu tavā pusē.
Domā, es ieiešu Blekgeitā un sākšu melot?
Brauc!
Kāp iekšā!
DŽŪLIANS RAŠS
- Sofija? - Džūlian.
- Man vajag... Man vajag palīdzību. - Kur tu esi?
Tas bija... Tas... Tas bija Ozs.
Sofija?
UZLIESMO BANDU CĪŅAS: VARDARBĪBA GOTEMAS IELĀS
Sofija.
Sofija!
Lūsijas nama vārdā man ir tas gods
pieteikt Izabellas Falkones fonda priekšsēdētāju,
Sofiju Falkoni.
Nekad neesmu bijusi runātāja, bet...
Mana māte Izabella Falkone
gadiem cīnījās ar depresiju.
Viņa nesaņēma vajadzīgo palīdzību.
Kad man bija deviņi gadi...
Viņa laupīja sev dzīvību.
Tāpēc mēs ar tēvu nodibinājām šo fondu.
Mēs gribējām atbalstīt labdarības organizācijas kā šī,
kas sniedz sievietēm un meitenēm dzīvību glābjošus pakalpojumus.
Mēs esam aizņemti ar galā
- un golfa turnīru nākammēnes. - Lieliska runa.
- Paldies. Paldies. - Jūs taču ieradīsities.
- Jā. Piedodiet, man jāskrien. - Paldies. Paldies.
Vajag cigareti, lai nomierinātos?
Trešais pasākums šonedēļ. Pat lobotomija nepalīdzētu.
Tavs tēvs to noteikti novērtē.
Bet, pat ja palīdzi cilvēkiem, vienalga nākas ciest.
Tomēr labāk par dažu darbu.
Jā? Par kuru? Vadāt mani?
- Nē, ne tas... Tu zini, ko domāju. - Oz, es tevi āzēju.
Šis ir draņķīgs darbs, es zinu.
Tu esi pelnījis ko labāku.
Mēs abi esam pelnījuši.
Bet tev ir daikts. Vismaz tev ir tiesības uz paaugstinājumu.
Es piebraukšu mašīnu.
- Tu labi tiki galā. - Paldies.
Falkones jaunkundz.
Zinu, taisāties prom, bet vai jums ir brītiņš?
- Atvainojiet. Protams. Jā. - Samera Glīsone.
Sekoju jūsu darbam fondā. Iespaidīgi.
- Paldies. - Bet, ja neiebilstat,
manuprāt, jūs varētu paveikt vairāk.
Nezinu, vai zināt, bet kāda sieviete vārdā Jolanda Džonsa
pirms nedēļas izdarīja pašnāvību.
Pēdējo desmit gadu laikā ir bijušas vairākas tādas kā viņa,
un viņas visas nomira vienādi.
Pakaroties.
Ja nekļūdos, tā nomira jūsu māte.
Piedodiet. Negribu...
Jūs teicāt, ka es varu palīdzēt.
Jolanda Džonsa strādāja klubā "Aisbergs".
Lielākā daļa šo sieviešu strādāja jūsu tēva uzņēmumos.
No kādas organizācijas jūs esat?
Es nerunāju ar presi.
- Sofija, lūdzu. - Es nerunāju ar presi.
Atšujieties, dāmiņ. Viņa negrib ar jums runāt.
Var ciest vēl vairāk sieviešu.
Jūs varat viņām palīdzēt.
Viss kārtībā, Sofija?
Es eju meklēt.
Alberto, es zinu, ka tu te esi.
Alberto, kur tu esi?
Mamm?
Sofija. Kā gāja pasākumā?
Labi.
Rūta sūta sveicienus.
Kura ir Rūta?
Kongresmeņa Hila sieva...
Pateicoties tavai māsai, viņš beidzot atbild uz maniem zvaniem.
Pareizi. Jā, Hils.
Es lūdzu, lai pārbaudi viņa finanšu līdzekļus.
Es pie tā strādāju. Biju aizņemts.
Bet rīt, es apsolu.
Kāpēc esi tāds muļķis, kad māsa ir tik uzticama?
Es zinu, tēt. Es saprotu. Piedod.
Velns.
Man... Man jāskrien.
Nezinu, ko ar viņu iesākt.
Dzeršana, ballēšanās...
Tavs brālis nedēļas nogalē nedrīkst mani apkaunot.
- Ne ģimenes klātbūtnē. - Es viņu pieskatīšu.
Parūpēšos, ka uzvedas labi.
Paldies, skaistulīt.
Viņš nelīdzinās tev un man.
Viņš ir vājš.
Pēdējā laikā domāju par nākotni.
Par mūsu ģimenes nākotni.
Varbūt laiks lauzt tradīciju.
Kad pienāks īstais laiks, gribu, lai tu ieņem manu vietu.
Gribu, lai tu vadi šo ģimeni.
Ja tevi tas interesē.
Jā. Jā, protams.
Es būtu... Es būtu pagodināta.
Bet pārējā ģimene...
Viņi zina, ka esi mana meita. Darīs, kā teikšu.
Kas? Kas par lietu?
Saki.
Nē, nekas.
Es nezinu.
Varbūt fonda dēļ,
taču es daudz domāju par mammu.
Zinu, ka biju tik maza, bet es...
Neatceros, ka viņa būtu bijusi slima vai depresijā.
Viņa to prasmīgi slēpa.
Man arī viņas pietrūkst, mīļā. Katru dienu.
Vai viņa vērsās pie kāda?
Pirms... Pie psihologa vai psihiatra.
Tava māte bija lepna sieviete.
Ietiepīga.
Viņa atteicās no manas palīdzības, lai kā es censtos. Un...
Dievs zina, es centos.
Protams. Jā.
- Es tikai... - Sofija.
Kāpēc tu to dari tagad?
Uzplēs senas brūces.
Tu zini, ka mani tas sarūgtina.
Piedod. Es negribēju.
Joprojām neesi pateicis, ko tu gribi dzimšanas dienā.
Jā.
Man tas noteikti patiks.
Neraizējies.
- Tētis par to būs sajūsmā. - Jā?
- Jā. - Kā tu zini?
Tas ir vecs un dārgs kā viņa mīļākais bērns.
Velns!
- Pingvīnam nāksies to satīrīt. - Nesauc viņu tā.
- Tu ierakstīsi kartītē? - Jā.
Pagaidi, pagaidi. Drīkstu ko vaicāt?
Tās meitenes no kluba...
Vai tēvam ir bijušas attiecības ar viņām?
Tās meitenes nav tādas, ar kurām ir attiecības.
Kopš kura laika tev rūp tēta mīlas dzīve?
Kopš mammas pagājis ilgs laiks, un viņš ar mani par to nerunā.
Tu viņu redzi no citas puses.
Kādas puses? Viņš ir tētis.
Jā, zinu, bet tu saproti, ko domāju. Man tas ir pavisam citādi.
Domāju, varbūt esi ko redzējis.
Ko tu jautā?
Es laikam...
Reizēm es prātoju, vai... Vai es viņu patiešām pazīstu?
Ņemot vērā, kā bērnībā melojām par to, ko viņš dara.
Mēs par daudz ko nerunājam.
Ir šis tas, bet...
Es nevaru. Viņš mani nosistu.
Tētis ir... "Mossad".
Un meitenes klubā ir apmācītas slepkavas.
Aizveries.
Paklausies. Lai ko tu domātu, nevajag.
Tas, ko tētis dara darbā, viņš to dara darbā.
Mums taču ir laba dzīve, pareizi?
Uz kurieni, Sofija?
"GOTHAM GAZETTE" ŽURNĀLISTE SAMERA GLĪSONE
Te ir viss.
Patologu slēdzieni sakrīt. Visas nomira no asfiksijas.
Es to neapstrīdu.
Dīvaini ir tas, ka pēc policijas teiktā,
oficiālais nāves cēlonis ir pašnāvība pakaroties.
Vai redzat nospiedumus uz kakla?
Tie daudz vairāk atbilst žņaugšanai ar rokām.
- Ar kāda rokām? - Tieši tā.
Vēl ir arī brūces aizstāvoties. Policijas ziņojumos to nebija.
Var redzēt, ka šīs sievietes pretojās.
- Koda, skrāpējās. Viņas... - Kāpēc jūs man to stāstāt?
Gribu piekļūt meitenēm, kuras strādā klubā.
Tas nav ekskluzīvs.
Ne "Aisberga", bet "44 Zemāk", kur strādāja Jolanda Džonsa.
- Ja jūs uzvilktu mikrofonu... - Mana tēva klubā?
Tas nekad nenotiks.
Tad ļaujiet piekļūt darbinieku datiem.
Iebraucējas pilsētā, kurām šeit nav radu vai draugu.
Tādas, kuru nāve vai pazušana nenonāk ziņās.
Mums jāpasargā šīs sievietes.
Mamm?
Nē. Nē, nē, nē. Nevajag, Sofija.
Neskaties.
Tēti.
Sofija.
Sofija. Kas par lietu?
Tas ir viss, kas jums ir?
Viss? Veci ziņojumi un sazvērestības teorijas?
Tas ir absurds.
Ož pēc jaunākās reportieres, kas izmisīgi tiecas pēc ievērības.
- Sofija, lūdzu... - Jūs par manu tēvu neko nezināt.
Viņš ir labs cilvēks.
Ja mēģināsit publicēt kaut ko no šīm drazām,
mana ģimene jūs iznīcinās.
Vai sapratāt?
Tā pati dāma no tikšanās?
Sofija, tikšanās ar reportieri. Cilvēkiem sāks rasties jautājumi.
- Tavam tēvam var nepatikt... - Oz, izbeidz!
Apklusti. Man nevajag tavu padomu.
Man vienalga, ko tu domā. Nevienam tas neinteresē.
Tu esi mans šoferis, un viss. Beidz runāt un brauc.
Sofija!
- Sofija. - Karla.
Sofija, paldies Dievam!
Vai redzēji līgavu numur trīs?
Ak Dievs. Tas ir daudz. Tas ir daudz.
Jā. Jā. Luka saka, iepazinušies Portugālē.
Skaidrs.
Portugāle.com.
Jā.
Tev man jāizstāsta pilnīgi viss.
- Ak Dievs, jā. - Viss.
- Bez šaubām. - Vispirms martini?
Saprotams.
Sofija.
Oz, ko tu dari iekšā?
- Jauna žakete? - Jā. Jā.
- Labi izskatās. - Paldies.
Tēvs grib tevi redzēt. Viņš ir kabinetā.
Nesaki, ka tev jau apnikusi ballīte.
Tēvocis Luka vēl pat nestāstīja par vazekotomiju.
Kāpēc nepateici, ka tikies ar reportieri?
Tu nekad nerunā ar presi.
- Domāju, tu to saprati. - Ozs tev to pateica?
Ozs nezina, ko viņš runā.
Kaut kāda sieviete mani uzrunāja, bet es viņu pasūtīju. Un viss.
Vai pareizi?
Jā.
Tēt...
Es runāju ar Kenziju.
Samera Glīsone sadarbojas ar policiju.
Tur ir uzsākta izmeklēšana.
Viņi mani izmeklē par slepkavību.
Par slepkavību, Sofija.
Kaut kādas prostitūtas no kluba.
- Kāpēc nenāci pie manis? - Man vajadzēja. Tev taisnība.
Bet es zināju, ka tās ir blēņas,
- un negribēju tevi satraukt. - Beidz.
Tu domā, es to izdarīju?
Nē. Protams, ne.
Tev vajadzēja būt gudrākai.
Tas... Bija domāts tev.
Tas viss.
Kā varēji man to nodarīt?
Es... Es nekad...
Es nekad nešaubījos par tevi.
Es mīlu tevi. Es zinu, ka ir izskaidrojums...
Izskaidrojums kam?
Tev bija skrāpējumi uz rokām.
Dienā, kad nomira mamma.
Bet es zinu... Zinu, tie nebija no viņas. Saproti?
Es to zinu. Es... Es...
Tie bija no...
No kaut kā cita.
Nezinu, no kā, bet...
No kaut kā.
Vai ne?
Mana...
Mīļā Sofija.
Kas ar tevi noticis?
Tu acīmredzami neesi savā ādā.
Tu esi apjukusi. Slima.
Tev jādodas prom, pirms sataisi scēnu.
- Tēti, lūdzu. Lūdzu... - Ozs tevi aizvedīs mājās.
Tagad.
Saprotu, ka esi dusmīga, bet es tikai darīju savu darbu.
Rūpējos par tevi. Tavs tēvs man par to maksā.
Un tie reportieri iekļūst tavā prātā.
- Viņiem nevar uzticēties. - Oz, aizveries!
Ja tu rūpētos par mani, būtu runājis ar mani.
Nevis viņu.
Es tev uzticējos.
Apsveicu.
Panāci, ko gribēji. Mans tēvs tagad tevi redz.
Tu un visi tavi tuvinieki ir viņa redzeslokā.
Nu paklau. Kas, ellē, tas?
Beidz, Kenzij. Izslēdz cirka gaismas.
Vedu Falkones jaunkundzi mājās. Pēc tēva rīkojuma.
Falkones jaunkundz, izkāpiet ārā.
- Ko tas nozīmē? - Mans tēvs jums piezvanīja?
Izkāpiet no mašīnas.
Ak Dievs. Jūs ņirgājaties?
Sofija Falkone.
- Laidiet! - Jūs apcietina...
- Pag! - Par Sameras Glīsones slepkavību.
- Tās reportieres? - Ko?
Tu to izdarīji? Viņa labā?
Es nezinu, kas notiek. Kenzij, kas, ellē?
Jūs arī apsūdz Jolandas Džonsas,
Teilores Montgomerijas, Nensijas Hofmanas...
Nē, es nevienu nenogalināju! Oz, dari kaut ko!
Ei! Laid viņu vaļā!
Uzklausi manu padomu un aizveries, Pingvīn.
Zvani Alberto!
Oz!
- Zvani Alberto! Izstāsti, kas notika! - Novāc rokas!
Oz!
BENDES PATIESAIS STĀSTS
Bende?
- Tā mani sauc? - Dzeltenās preses blēņas. Tas pāries.
Sofija, tavs tēvs apgalvo, tev esot garīga slimība.
Tas ir absurds.
Prokurors tikās ar tiesnesi,
un tiesa nozīmējusi psiholoģisko ekspertīzi.
- Jo mans tēvs tā teica? - Ne tikai tavs tēvs.
Vairāki ģimenes locekļi iesnieguši rakstiskas liecības,
- paužot to pašu. - Velns.
Tavs tēvocis Luka.
Tavi radinieki, Džonijs un Karla Viti.
Viņi izmanto manas mātes pašnāvību kā...
Man ir tieksme nogalināt dzīvniekus?
Jūs runājat nopietni?
- Tu par to zināji? - Nē. Es zvēru.
Tātad man veiks ekspertīzi,
atbildēšu uz dažiem jautājumiem, lai pierādītu, ka esmu vesela, pareizi?
Un viss. Kas pēc tam?
Diemžēl nav tik vienkārši.
Tiesnesis piekrita prokurora prasībai.
Tevi nosūtīs uz Ārkemas klīniku novērošanai.
Nē.
Ko? Nē. Tas nav loģiski.
Tu būsi viņu aprūpē līdz prāvas sākumam.
- Kad tas būs? - Pēc sešiem mēnešiem.
- Ak Dievs. Nē. - Man žēl.
Es to nedarīšu.
Es to nedarīšu!
Nevarat to apturēt? Jūs esat...
- Jūs esat mana advokāte! - Man žēl.
Atstāšu jūs abus uz brīdi.
Viņš mani soda par to, ko viņš pats izdarīja.
- Tu to nezini. - Alberto! Atjēdzies! Tu joko?
Viņš nožņaudza tās sievietes!
Pēc tam nožņaudza to reportieri un pakāra, lai uzveltu vainu man.
Viņš to pašu izdarīja ar mammu!
Tas ir tiesa. Un es neizdzīvošu.
Es neizdzīvošu tādā vietā.
Es tur nomiršu!
Es tur nomiršu, un viņš to zina! Viņš to zina! To viņš grib!
Beidz.
Tie ir tikai seši mēneši.
Tu izturēsi sešus mēnešus.
Un tad sekos prāva, un tu tiksi laukā.
- Tu tiksi, sasodīts! Apsoli man. - Ir laiks.
Pagaidiet. Tagad?
Paklausies, tu esi sasodīta Falkone.
- Tu to spēj. Es to zinu. - Nē. Nē, nē, nē.
Lūdzu, apstājieties!
- Lūdzu, apstājieties! Lūdzu. - Sofija!
- Lūdzu, lūdzu. - Sofija, viss būs labi.
Alberto!
Neļauj viņam uzvarēt!
Lūdzu. Alberto!
ĀRKEMAS KLĪNIKA, LABOŠANAS IESTĀDE
Falkone, Sofija.
Esmu Dr. Ventriss, galvenais psihiatrs.
Uzraudzīšu jūsu aprūpi nākamos sešus mēnešus.
Šis ir mans kolēģis, Dr. Džūlians Rašs.
Viņš veiks psiholoģisko ekspertīzi.
Kamēr būsit šeit, atradīsities tiesas noteiktajā izolācijā.
Tas nozīmē, nekādu apmeklētāju, sakaru.
- Ko? - Mums ir svarīgi
- novērot jūs bez traucējumiem. - Nē, nē, nē.
Nē, pagaidiet. Pagaidiet. Ir notikusi kļūda, skaidrs?
Es zinu... Lūdzu, vienkārši...
Zinu, ka cilvēki tā saka visu laiku, bet tas ir tiesa, labi?
Es neesmu vainīga! Lūdzu!
Saprotu, ka šī ir smaga pārmaiņa.
Iesim?
Sekojiet man.
Atpūtieties.
Sveika.
Te, augšā.
Izslēgt gaismas!
Tu esi bende, vai ne?
Es tevi redzēju televizorā.
Mani sauc Žagata. Tāpat kā putnu.
Nevis Mārgarita. Pamāte mani sauca par Mārgaritu.
Es teicu, lai viņa tā nedara, bet viņa neklausīja.
Baidīties ir normāli.
Man arī sākumā bija bail.
Bet te nav tik traki. Tu pieradīsi pie trokšņiem.
- Es būšu brīva pēc pusgada. - Vai nav aizraujoši?
Tavā prāvā noteikti būs daudz paparaci.
Par manējo neviens pat nerakstīja.
Vai ir forši būt slavenai?
Tas noteikti ir forši.
Bende? Bende?
Bende.
Ievērtē jauno zivteli.
Bende!
- Bende. - Sveika, skaistulīt.
Bende!
Bende. Bende.
Tā esmu es, Žagata. Pietaupīju tev vietu.
Bende!
Dr. V saka, ir svarīgi, ka es iegūstu draugus.
Reizēm man ar to ir problēmas.
Bet es progresēju.
Saldumi!
Kas tas ir?
Tu to dabū tikai tad, ja uzvedies labi.
Un es...
Vai viņai nav jābūt ķēdēs?
Ei.
- Žagata. - Vai tu to redzi?
Krāsas? Viss ir tik spožs.
Klau, viņa nav... Viņa nav ķēdēs.
Tu nogalināji tās meitenes.
Meitenes. Meitenes. Meitenes.
Es nevienu nenogalināju.
Tu melo.
Viņa melo. Melo, melo, melo!
Kā tu jūties?
Dzirdēju, tev šodien bija incidents ēdnīcā.
Kāda sieviete mani piekāva, kamēr visi pārējie noskatījās.
Jā, man bija incidents. Jā.
Man žēl, ka ar tevi tas notika.
Kāpēc viņa nebija ķēdēs?
Es nezinu. Viņi to izmeklē.
Vai kāds viņu atbrīvoja?
Vai tu tam tici? Tas bija koordinēts uzbrukums?
Es zinu, ko jūs darāt.
Ko tādu?
Sagrozāt manus vārdus, lai izklausītos, ka man ir paranoja.
Bet jūsu tur nebija. Kāds viņu atbrīvoja.
Redzu, tev ir bijusi terapija.
Pie Dr. Šovas.
Pēc mātes nāves.
Vecāka nāve ir traumatisks notikums,
un nav nekas neparasts pārvērst šīs sēras dusmās un vardarbībā.
Nav arī nekas neparasts vienkārši būt skumjai.
Pareizi?
Es nenogalināju tās sievietes.
Es nekad neko tādu nedarītu.
Es esmu šeit,
jo mans tēvs grib, lai es klusētu,
un mana ģimene darīs visu, ko viņš liek.
Tātad tavs tēvs tevi apmeloja slepkavībā?
Jūs man neticat.
Es to neteicu.
Es to redzu.
Nezinu, kā jūs pārliecināt, ka esmu normāla,
kad jums par mani viss jau ir skaidrs.
Esmu te, lai tev palīdzētu, Sofija.
Man nav citu nolūku.
Kusties!
Pajāt tevi, kuce! Kuce, kuce.
Panāc šurp, lai varu apēst tavu nolāpīto muti. Muti, muti, muti.
Panāc. Pamēģini, pamēģini, pamēģini.
Gribat, lai nodaru viņai pāri?
Vai ne? Lai pierādītu, ka esmu slepkava?
- Vai pareizi? - Tu viņas nogalināji! Pasaki!
Pasaki! Pasaki!
Tas ir mans tēvs. Jūs... Jūs strādājat viņa labā.
Pieliec punktu.
- Pagaidi. - Pieliec punktu.
Pieliec punktu.
Pieliec punktu! Pieliec punktu! Pieliec punktu!
Ko jūs darāt?
Nē. Nē. Kas tas ir?
- Kārtībā. - Nedrīkstat to darīt.
Es neko neizdarīju!
Šis nav sods. Jūs esat uzbudināta.
Apjukusi. Tas ļaus atkal justies kā savā ādā.
- Lūdzu. Pagaidiet. - Ver vaļā.
Nē. Nevajag.
Vaļā!
Bende.
Tev viss kārtībā?
Ko?
Kāpēc jūs to darāt?
Neesmu vainīga. Neesmu vainīga.
Ak nē.
Es nevienu nenogalināju!
Beidziet! Izbeidziet! Lūdzu!
Ja nu viņa runā patiesību?
Uzmanīgi, dakter.
Mamm?
Sofija.
Pie tevis apmeklētājs.
Ej.
- Alberto. - Sofija.
- Ko?
Velns. Lūdzu, piedod.
Tev nebūs tiesas.
Neviens neizskatīs tavu lietu.
Tavs ārsts apgalvo, ka neesi pieskaitāma.
Dr. Rašs? Viņš... Viņš to nedarītu.
Tas bija Ārkemas vadītājs. Kaut kāds Ventriss.
Viņš uzrakstīja slēdzienu, un tiesnesis piekrita.
Bet tas...
Tas nav...
Es te pavadīju sešus mēnešus.
Esmu pelnījusi prāvu. Es...
Man ir tiesības. Šī... Šī ir mana dzīve.
Mēs iesniegsim apelāciju.
Vai arī pieprasīsim jaunu ekspertīzi?
Es nezinu. Saki, ko darīt? Es to darīšu!
- Tas ir viss. - Nē.
Sofija.
Sofija, nevajag. Nē. Lūdzu.
Zinu, tas ir drausmīgi, bet tev jāturpina cīnīties.
Es nepadodos.
Es zvēru, kādu dienu es tevi dabūšu ārā no šejienes.
Sofija.
Sofija!
Sofija. Es nezināju, ka Ventriss rakstīs ziņojumu.
Centos viņu atturēt.
Piedod.
Kā gāja?
Ne visai.
Vismaz tagad varam būt draudzenes.
Vislabākās draudzenes.
Un es tev varu parādīt dārzu.
Tur gan nav augu. Tas drīzāk ir pagalms.
Vienmēr meklēju putnus, bet nekad nevienu neredzu.
Viņš tev tagad dos saldumus.
Ko?
Tev vairs nav jāmelo Dr. V.
Tu vari viņam teikt patiesību. Viņš tev tos iedos.
Vai tu strādā pie viņa?
Vai tu mani izspiego?
Nē.
Tāpēc viņš tev dod narkotikas? Lai iegūtu informāciju no manis?
Nemuļķojies. Esmu tava draudzene!
Mums abām būs ļoti jautri.
Varēsim svinēt svētkus un dzimšanas dienas.
Manējā ir februārī, tāpēc es esmu ūdensvīrs.
Pagaidi, pagaidi.
Es teicu, ka neesmu vainīga.
Sofija.
Labi, tu esi vesela.
Priecājos, ka piezvanīji.
Ne tik strauji.
Atnesīšu tev ko ēdamu.
Ja gribi nomazgāties,
viesu vannasistabā ir dvielis un tīras drēbes.
Brokastis gandrīz gatavas.
Kā tu jūties?
Kā idiote.
Es viņam uzticējos, kad viss norādīja, ka nevajag to darīt.
Vajadzēja viņu nogalināt, kad bija tāda iespēja.
- Sofija. - Pat nezinu, kur Ozs ir.
Man nav sabiedroto, nav resursu.
Ja rīt nebūšu lidmašīnā uz Sicīliju, mans tēvocis Luka...
Nu...
Varbūt tev jālido.
Ne ģimenes, sevis dēļ.
Sofija, tu esi ārā no Ārkemas tikai dažas nedēļas.
Tu esi pelnījusi jaunu sākumu, iespēju atlabt.
Kāpēc tu to dari?
Ko tu gribi?
Palīdzēt tev.
Un sajusties labāk vai mazāk vainīgs par to, kas notika ar tevi.
Tu aizgāji.
- Pameti mani. - Aizgāju, jo man nācās.
Tāpēc, ka varēju.
Zinu, tev nebija tādas izvēles. Bet tagad esmu te.
Tev ar mani nav jāizliekas.
Tu ilgojies pēc Ārkemas, vai ne?
Tev bija gara nakts.
Pēc kontroles.
Tu ārstēji mani.
Rehabilitēji.
Palīdzēju Alberto dabūt tevi ārā.
Un te nu es esmu, uzvilkusi tavas drēbes.
Es neesmu aizmirsusi, vai zini.
To, kā skatījies uz mani.
Ar tādu ziņkāri.
Kāda bija sajūta, vērojot cilvēka iziršanu?
Un tagad tu nosodi sevi.
Tas ir absurds.
Tēvs man teica, ka esmu slima.
Un Dr. Ventriss.
Un pēc tam nākamais dakteris.
Desmit gadus vīrieši man meloja.
Kad atgriezos mājās, turpinājās tas pats.
Viņi domā, esmu salauzta.
Es neesmu salauzta.
Es neesmu slimā.
Un tu arī ne.
Slima ir pasaule.
Tev taisnība.
Esmu pelnījusi jaunu sākumu.
Tu gribēji sieru?
Jā, es gribu.
Zini, vispār negribu. Paturi sev.
Ko, ellē, tu dari?
Atbalstu tēvoci Luku. Tāpat kā tu. Padosi gaļas bumbiņas?
Es gribētu izteikt pateicību visiem klātesošajiem.
Spriedze ir sakāpināta,
un es gribētu, ka mēs būtu sapulcējušies citos apstākļos.
Taču mūsu ģimene ir pārdzīvojusi vētras jau agrāk,
un tas mūs tikai padarīja stiprākus.
- Džija. - Bet šeit.
Šis nams.
Mēs. Mēs esam viens otra patvērums.
Mēs gūstam mierinājumu svinībās pat visdrūmākajā stundā.
Mans brālis mēdza teikt, patiess spēks...
Piedod. Neesmu īpaša runātāja, bet gribu bilst pāris vārdu.
Tu taču neiebilsti, tēvoci Luka?
Paraugieties uz visiem.
Manuprāt, pēdējo reizi visi kopā bijām mana tēva dzimšanas dienā.
Pirms desmit gadiem.
Visi noteikti atceraties to vakaru.
Es atceros.
- Nāc, laiks iet gulēt. - Tētis teica, ka būs kūka.
Apsēdies, Karla.
Džija, ej uz gultu. Labi?
Kā jūs visi zināt...
Mani iespundēja Ārkemas klīnikā uz desmit gadiem
un notiesāja par septiņu sieviešu slepkavību.
Samera Glīsone, Teilore Montgomerija,
Jolanda Džonsa, Nensija Hofmana,
Sūzena Vīklija, Devrai Bleika
un Triša Bekere.
Viņu vārdus ir vērts nosaukt.
Upurus aizmirst tik ātri, vai ne?
Par mums reti stāsta.
Labi. Manuprāt, tas ir...
Jā?
Man bija daudz laika pārdomām.
Un jāatzīst...
Es biju patiesi izbrīnīta,
cik daudzi no jums rakstīja tiesnesim, ka esmu garīgi slima.
Tāpat kā mana māte.
Tiesnesi gan nevajadzēja īpaši pārliecināt.
Mans tēvs par to parūpējās.
Tomēr es jums uzticējos.
Es jūs mīlēju.
Taču neviens no jums...
Necentās man palīdzēt.
Izņemot manu brāli.
Cilvēks, kuru visi ieradāties apraudāt.
Bet visvairāk mani tracināja tas,
ka atšķirībā no visiem klātesošajiem...
Es nebiju vainīga.
Tas ir...
Jēziņ, uz Miloša rēķina ir vairāk līķu nekā man.
Sofija!
Zinu, jūs visi degat nepacietībā, kad aiziešu.
Visi to liek skaidri saprast.
Es tiešām cerēju, ka būs citādi.
Bet es saprotu.
Es vairs neiederos šajā ģimenē.
Tāpēc rīt sākšu jaunu dzīvi.
Pirmo reizi man ir cerība.
Par jauniem sākumiem.
Vai tu gribi kūku?
Man ir gabaliņš tieši tev.
Tajā ir daudz šokolādes un lērums glazūras.
Bet mums tā ir jāapēd oranžērijā.
Vai pateiksim manai mammai?
Nē. Negribam viņu pamodināt.
Tas būs mūsu mazais noslēpums, labi?
Vai gribi vēl?
Man jāiet gulēt.
Zini, mēs ar brāli mēdzām te gulēt, kad bijām mazi.
Mēs ietināmies segās
un iztēlojāmies, ka šie ir džungļi.
Vai šonakt gulēsim te?
Tas būtu jautri, ne?
Mamma teica, lai nerunāju ar tevi.
Viņa teica, tu izdarīji sliktas lietas.
Viņai taisnība.
Es izdarīju sliktas lietas.
Kāpēc?
Tēvs mani ieslodzīja cietoksnī
kopā ar baisiem briesmoņiem,
un man nācās cīnīties, lai izdzīvotu.
Vai mani arī ieslodzīs?
Nē, nē. Nē. Tev par to nav jāraizējas.
Es parūpēšos, lai tev nav jācīnās ar briesmoņiem.
Sarunāts?
Tagad guli.
Guli tālāk. Es tūliņ atgriezīšos.
Uzvelc bikses, Džonij.
Mums jārunā.
Subtitrus tulkoja: Andris Bullis