Не знам как да ти се доверя.
ПИНГВИНЪТ
Ще ти покажа как.
Не мърдай!
Долу! На колене!
Мери си приказките! Да не съм ти...
Показа неуважение към семейството ни...
Знам за новата дрога.
Лабораторията ти сега е наша.
Няма нужда да става така.
Мислиш, че ще седим със скръстени ръце
и ще слушаме безкрайните ти извинения ли?
За какво говори тя?
Още щом влезе в "Блекгейт", разбрах, че си мошеник и измамник.
Какви ги говори тя, Оз? - Затваряй си устата.
За миг си помислих, че двамата сте...
че може би ти си го накарала. - Какво съм го накарала?
Да убие брат ти.
За да заемеш мястото му.
Но греша, нали?
Не си знаела.
Ти... - Надя, чуй ме.
Никога не съм лъгал семейството ти. Боже! Стига пък ти!
Използвах София, за да се добера до новата дрога. За нас е!
Твоя е, да му се не види!
Щях да ти я донеса, кълна се. Повярвай ми.
На твоя страна съм.
Мислиш, че ще ида в "Блекгейт" и ще започна да лъжа ли?
Да тръгваме!
Качвай се!
ДЖУЛИАН РЪШ
София? - Джулиан.
Нуждая се от помощ. - Къде си?
Бил е... Оз е бил.
София?
ИЗБУХНА СТАРА ГАНГСТЕРСКА ВРАЖДА
София.
София!
От името на "Люси хаус" имам удоволствието
да приветствам председателката на фондация "Изабела Фалконе",
София Фалконе.
Не ме бива да изнасям речи, но...
Майка ми Изабела Фалконе се бори
с депресията дълги години.
Не получи помощта, от която се нуждаеше.
И когато бях на девет...
посегна на живота си.
Затова с баща ми основахме фондацията.
Искахме да подкрепим благотворителни организации като тази,
които с дейността си спасяват живота на жени и момичета.
Толкова сме заети с галата
и турнира по голф другия месец. - Чудесна реч.
Благодаря. - Нали ще дойдеш?
Да, трябва да вървя. Благодаря. - Благодаря.
Цигара за отпускане?
Трети обяд за тази седмица. И лоботомия няма да ме отпусне.
Сигурен съм, че баща ти го оценява.
Но дори когато помагаш на хората, пак се налага да ядеш лайна.
И по-лоша работа има.
Така ли? Каква? Да ме возиш ли?
Не исках... Знаеш за какво говоря. - Занасям те, Оз.
Гадна работа е, знам.
Заслужаваш повече.
И двамата заслужаваме.
Но ти имаш член, така че ще те повишат.
Ще докарам колата.
Добре се справи. - Благодаря ти.
Г-це Фалконе.
Знам, че си тръгвате, но имате ли минутка?
Извинете. Разбира се. - Съмър Глийсън.
Следя дейността ви във фондацията. Впечатляваща е.
Благодаря. - Но ако позволите,
мисля, че можете да правите повече.
Не знам дали сте чули, но млада жена на име Йоланда Джоунс
се самоуби миналата седмица.
Още жени са умрели по същия начин
през последното десетилетие.
Обесили са се.
Така е умряла и майка ви, ако не греша.
Извинете. Не исках...
Казахте, че мога да помогна.
Йоланда Джоунс е работила в "Айсберг лаундж".
Повечето жени са работили в заведенията на баща ви.
От коя организация казахте, че сте?
Не говоря с пресата.
София, моля ви. - Не говоря с пресата.
Оставете я. Не иска да говори с вас.
Още жени може да умрат.
Можете да им помогнете.
Добре ли си, София?
Кой пред мен, кой зад мен, отварям очи!
Алберто, знам, че си вътре.
Алберто, къде си?
Мамо?
София, как мина обядът?
Добре.
Рут ти праща поздрави.
Коя е Рут?
Съпругата на конгресмен Хил,
който вече ми вдига телефона благодарение на сестра ти.
Да, Хил.
Казах да прегледаш финансите му.
Ще се заема. Бях зает.
Утре, обещавам.
Защо сестра ти е толкова надеждна, а ти си глупак?
Знам, татко. Разбирам. Съжалявам.
По дяволите.
Трябва да вървя.
Не знам какво да го правя.
Пиенето, купоните...
Няма да му бера срама другия уикенд.
Семейството идва. - Ще го държа под око.
Ще се погрижа да се държи прилично.
Благодаря ти.
Той не е като теб и мен.
Мекушав е.
Напоследък си мисля за бъдещето.
За бъдещето на семейството ни.
Май е време да нарушим традицията.
Когато му дойде времето, искам ти да заемеш мястото ми.
Искам да ръководиш семейството.
Ако го желаеш.
Да, разбира се.
За мен ще е чест.
Но останалите...
Знаят, че си ми дъщеря. Ще се подчинят.
Какво има?
Кажи ми.
Не, нищо.
Не знам.
Може да е заради фондацията,
но напоследък често мисля за мама.
Знам, че бях много малка, но...
Не помня да е била болна или депресирана.
Добре го прикриваше.
И на мен ми липсва. Всеки ден.
Ходила ли е на лекар?
Преди... Терапевт или психиатър?
Майка ти беше горда жена.
Непреклонна.
Отказваше помощта ми колкото и да се опитвах. И...
Бог ми е свидетел, че опитах.
Разбира се. Да.
Аз просто... - София.
Защо го правиш?
Чоплиш стари рани.
Знаеш колко ме разстройва.
Съжалявам. Не исках.
Още не си ми казал какво искаш за рождения ден.
Да.
Ще харесам всеки твой подарък.
Не се тревожи.
Татко ще си умре от кеф. - Така ли?
Да. - Откъде знаеш?
Стар и скъп е като любимото му дете.
По дяволите.
Пингвина ще го почисти. - Не му викай така.
Ти ли ще се погрижиш за картичката? - Да.
Чакай! Може ли да те питам нещо?
Момичетата в "44 Ъндърграунд",
татко имал ли е връзки с тях?
Не са момичета за връзки.
Откога си се загрижила за любовния му живот?
Мама отдавна я няма, а той не говори с мен за това.
Ти сигурно виждаш и другата му страна.
Каква страна? Татко е.
Знаеш за какво говоря. С мен е съвсем различно.
Реших, че може да си видял нещо.
Какво ме питаш?
Ами май...
Понякога се чудя дали наистина го познавам.
Като малки лъжехме какво работи
и за много неща не говорим.
Има една тайна, но...
Не мога. Той ще ме убие.
Татко е от Мосад.
И момичетата от клуба са професионални убийци.
Млъквай!
Слушай, престани да си мислиш разни неща.
Татко работи каквото работи.
Искам да кажа, че добре си живеем, нали?
Накъде, София?
"ГОТЪМ ГАЗЕТ" СЪМЪР ГЛИЙСЪН, ЖУРНАЛИСТ
Това е всичко.
Според докладите от аутопсията са умрели от задушаване.
Не го оспорвам.
Странното е, че според полицията
официалната причина за смъртта е "самоубийство чрез обесване".
Виждаш ли отпечатъците по врата?
Повече прилича на удушване.
С ръце ли? - Именно.
Има наранявания при самозащита. Не се споменават в полицейските доклади.
Личи си, че са се отбранявали.
Хапане, драскане. Те... - Защо ми го казваш?
Искам достъп до момичетата в клуба.
Не е затворен клуб.
Не "Айсберг лаундж", а "44 Ъндърграунд", където всъщност е работила Йоланда Джоунс.
Ако носиш жица... - В клуба на баща ми?
Няма да стане.
Дай ми сведения за служителките тогава.
Жени, дошли наскоро в града, без близки и приятели.
Никой няма да съобщи, ако умрат или изчезнат.
Трябва да ги защитим.
Мамо?
Не. Недей, София.
Не гледай.
Татко.
София.
София, какво има?
Това ли е всичко?
Стари доклади и конспиративни теории?
Това са глупости.
Намирисва на младши репортер, който иска да си види името във вестника.
София, моля те... - Нищо не знаеш за баща ми.
Той е добър човек.
И ако публикуваш тази помия,
семейството ми ще те унищожи.
Разбираш ли?
Това дамата от обяда ли е?
София, среща с репортер, хората ще си помислят нещо.
Баща ти може да не хареса... - Оз, млъкни.
Млъквай. Не се нуждая от съветите ти.
Не ме е грижа какво мислиш. Никой не го е грижа.
Ти си мой шофьор и толкова. Спри да говориш и карай.
София!
София. - Карла.
София, слава богу!
Видя ли булка номер три?
Божичко! Идва ми в повече.
Да. Лука казва, че я срещнал в Португалия.
Добре.
В сайта на Португалия.
Да.
Трябва да ми разкажеш абсолютно всичко.
Да. - Всичко.
Абсолютно. - Първо по едно мартини?
Много ясно.
София?
Оз, какво правиш вътре?
Ново сако? - Да.
Отива ти. - Благодаря.
Баща ти иска да те види. В кабинета си е.
Не ми казвай, че вече ти доскуча.
Чичо Лука още не е разказал за вазектомията.
Защо не ми каза за срещата с репортера?
Никога не говори с пресата.
Мислех, че го знаеш. - Оз ли ти каза?
Оз не знае какво говори.
Дойде една жена, но й казах да се разкара. Това е.
Така ли?
Да.
Татко...
Говорих с Кензи.
Съмър Глийсън сътрудничи на полицията.
Тече разследване.
Подозират ме в убийство.
Убийство, София.
Някакви проститутки от клуба.
Защо не дойде при мен? - Трябваше. Прав си.
Но знаех, че са глупости
и не исках да те тревожа. - Замълчи.
Мислиш ли, че съм го извършил?
Не, разбира се.
Очаквах повече от теб.
Това беше за теб.
Всичко.
Как можа да ми го причиниш?
Аз никога...
Никога не съм се съмнявала в теб.
Обичам те. И знам, че има обяснение...
Обяснение за какво?
Драскотините по ръцете ти.
Когато мама умря.
Но знам, че не са били от нея.
Знам го. Аз...
Били са...
от нещо друго.
Не знам какво...
но нещо друго.
Нали?
Моята...
сладка София.
Какво ти става?
Явно не си на себе си.
Не си на себе си. Бълнуваш.
Върви си, преди да си направила сцена.
Татко, моля те. Моля те... - Оз ще те закара у дома.
Веднага.
Слушай, знам, че си ядосана, но си вършех работата.
Грижа се за теб. Затова ми плаща баща ти.
Репортерите ти вкарват разни мисли.
Не им вярвай, София. - Млъкни, Оз.
Ако те беше грижа, щеше да говориш с мен.
Не с него.
Имах ти доверие.
Поздравления!
Постигна каквото искаше. Баща ми вече те вижда.
Ще следи изкъсо теб и близките ти.
Стига. Какво е това?
Кензи, угаси циркаджийските светлини.
Карам г-ца Фалконе у дома. Баща й нареди.
Г-це Фалконе, слезте.
Какво става? - Баща ми ли ти се обади?
Слезте от колата.
Боже мой! Шегуваш ли се?
София Фалконе.
Пусни ме! - Арестувана сте...
Чакай! - за убийството на Съмър Глийсън.
Репортерката? - Какво?
Ти ли го направи? За него?
Не знам какво става. Кензи, какво правиш?
Обвинена сте също така в убийството на Йоланда Джоунс,
Тейлър Монтгомъри, Нанси Хофман... - Стига глупости!
Не, никого не съм убила. Оз, направи нещо!
Пусни я!
Послушай ме и си затвори устата.
Обади се на Алберто!
Оз!
Обади се на Алберто и му кажи. - Пусни ме!
Оз!
ИСТИНАТА ЗАД ПАЛАЧА
Палача ли?
Така ли ме наричат? - Жълта помия. Ще мине.
София, баща ти твърди, че си душевно болна.
Това са глупости.
Прокурорът е ходил при съдията
и съдът е наредил психиатрична оценка.
Понеже баща ми го е казал? - Не е само баща ти.
Членове на семейството го потвърждават
с клетвени декларации.
Чичо ти Лука.
Братовчедите ти Джони и Карла Вити.
Използват самоубийството на майка ми като...
Имам влечение към убийство на животни?
Сериозно ли?
Знаеше ли за това? - Не. Кълна се.
Значи правя оценката
и отговарям на въпроси, за да докажа, че съм вменяема?
Това ли е? После какво?
Боя се, че не е толкова просто.
Съдията е удовлетворил искането на прокуратурата.
Връщат те за наблюдение в болницата "Аркам".
Не.
Какво? Не. Това са глупости.
Ще си под техни грижи до началото на процеса.
Кога ще започне? - След шест месеца.
Боже мой! Не! - Съжалявам.
Няма да го направя.
Не можеш ли да го спреш?
Ти си ми адвокат! - Съжалявам.
Ще ви дам две минути.
Наказва ме за нещо, което той е сторил.
Не го знаеш. - Алберто! Опомни се! Шегуваш ли се?
Той е удушил жените.
После е удушил репортерката и е инсценирал обесване, за да ми я лепне.
Направил е същото и с мама.
Вярно е. Няма да издържа.
Няма да издържа на такова място.
Ще умра там.
Ще умра там и той го знае. Знае го. Той това иска.
Престани.
Само шест месеца са.
Ще издържиш шест месеца.
После ще има процес и ще те пуснат.
Ще издържиш. Обещай ми. - Време е.
Чакай. Веднага ли?
Слушай, ти си Фалконе.
Ще се справиш. Знам го. - Не.
Моля ви, недейте.
Моля ви, спрете. - София.
Умолявам ви. - Всичко ще е наред.
Алберто!
Не го оставяй да спечели!
Моля ви. Алберто!
БОЛНИЦА "АРКАМ"
Фалконе, София.
Аз съм д-р Вентрис, главният психиатър.
Ще се грижа за теб в следващите шест месеца.
Това е колегата ми д-р Джулиан Ръш.
Той ще извърши психиатричната оценка.
Докато си тук, ще си в изолация по разпореждане на съда -
никакви посетители и външни контакти.
Чакайте. Какво? - Важно е да няма намеса
по време на наблюдението. - Не.
Чакайте малко! Станала е някаква грешка.
Знам... Моля ви, просто...
Знам, че всички все това повтарят, но е вярно.
Невинна съм. Моля ви.
Знам, че трудно се свиква.
Може ли?
Последвай ме.
Почини си.
Здравей!
Здрасти!
Горе.
Гасим осветлението.
Ти си Палача, нали?
Гледах те по телевизията.
Аз се казвам Сврака. Като птицата.
Не Маргарет. Мащехата ми ме наричаше Маргарет.
Казах й да не го прави, но не ме послуша.
Нормално е да си уплашена.
И аз бях в началото.
Но тук не е толкова зле. Ще свикнеш с шумовете.
Ще изляза след шест месеца. - Вълнуващо е, нали?
Сигурно ще има много папараци на процеса ти.
Не написаха нито ред за моя.
Хубаво ли е да си известна?
Сигурно е хубаво.
Палача?
Палача.
Вижте новата риба.
Палача!
- Хей, красавице!
Палача!
Аз съм Сврака. Запазих ти място.
Палача!
Д-р Ви казва, че е важно да се сприятелявам.
Понякога ми е трудно да го правя.
Но имам напредък.
Бонбонки.
Какво е това?
Дават ти ги само ако си добър.
И аз...
Не трябва ли да е окована?
Сврако! - Леле! Виждаш ли?
Цветовете. Толкова са ярки.
Тя не е окована.
Ти си убила онези момичета.
Момичета.
Никого не съм убила.
Лъжеш.
Тя лъже. Лъже.
Как се чувстваш?
Чух, че си претърпяла злополука в столовата.
Една жена ме смля от бой, докато всички стояха и гледаха.
Да, беше злополука. Да.
Съжалявам, че ти се е случило.
Защо не беше окована?
Не знам. Проверяват.
Някой освободил ли я е?
Мислиш, че е било организирано нападение ли?
Знам какво правиш.
Какво?
Извърташ думите ми, за да ме изкараш параноичка.
Но ти не беше там, някой я е освободил.
Виждам, че си ходила на терапия.
При д-р Шоу.
След смъртта на майка ти.
Смъртта на родител е травматично събитие.
Не е необичайно скръбта да се превърне в гняв или дори в насилие.
Не е необичайно и просто да си тъжен.
Нали?
Не съм убила жените.
Не бих сторила подобно нещо.
Тук съм,
защото баща ми не иска да се разприказвам
и семейството му се подчинява.
Баща ти те е набедил, така ли?
Не ми вярваш.
Не съм го казал.
Личи си.
Не знам как да те уверя, че съм с всичкия си,
понеже вече си предубеден.
Тук съм да ти помогна, София.
Това е единствената ми цел.
По-живо!
Върви на майната си, кучко! Кучко.
Ела тук да ти изям устата. Устата.
Хайде! Опитай.
Искате да я нараня ли?
Така ли? Защо? За да докажа, че съм убиец?
Така ли? - Ти си ги убила. Кажи си.
Кажи си.
Това е баща ми. Ти работиш за него.
Довърши ме.
Чакай! - Довърши ме.
Довърши ме.
Довърши ме!
Какво правите?
Не. Какво е това?
Готово. - Не можете.
Нищо лошо не съм сторила.
Не е наказание. Превъзбудена си.
Объркана. Ще ти помогне да дойдеш на себе си.
Моля ви. Чакайте. - Отвори широко.
Не. Недейте!
Отваряй!
Палача.
Добре ли си?
Какво?
Защо го правите?
Невинна съм.
О, не!
Никого не съм убила.
Спрете! Моля ви.
Ами ако казва истината?
Внимавайте, докторе.
Мамо?
София.
Имаш посетител.
Върви.
Алберто. - София.
София. - Какво?
По дяволите! Много съжалявам.
Няма да те съдят.
Няма да гледат делото ти.
Лекарят ти твърди, че си невменяема.
Д-р Ръш? Не би го направил.
Началникът на "Аркам". Някой си Вентрис.
Написал е доклад, съдията се е съгласил. Край.
Но това...
Това не е...
Излежах шестте си месеца.
Заслужавам процес. Имам...
Имам права. Това е моят живот.
Ще обжалваме.
Или ще поискаме нова оценка.
Не знам. Кажи какво да сторя и ще го сторя.
Това е краят. - Не.
София.
София, недей. Моля те.
Знам колко е гадно, но трябва да се бориш.
Няма да се предам.
Кълна се, че един ден ще те измъкна оттук.
София.
София!
София, не знаех, че Вентрис ще напише доклада.
Опитах се да го спра.
Съжалявам.
Как мина?
Лошо.
Поне сега ще останем приятелки.
Първи приятелки.
Ще ти покажа градината.
Няма растения, по-скоро е двор.
Все се оглеждам за птици, но не мога да ги видя.
Сега ще ти даде бонбончета.
Какво?
Вече няма нужда да лъжеш д-р Ви.
Кажи му истината и той ще ти ги даде.
За него ли работиш?
Шпионираше ли ме?
Не.
Затова ли ти дава хапчета? За да измъкнеш информация от мен ли?
Не ставай глупава. Аз съм ти приятелка!
Толкова ще ни е хубаво заедно.
Ще празнуваме празници и рождени дни.
Моят е през февруари, което значи, че съм Водолей.
Чакай.
Казах ви, че съм невинна.
София.
Слава богу, че си добре!
Радвам се, че ми се обади.
Полека.
Ще ти донеса нещо за ядене.
Ако искаш да се измиеш,
има кърпа и дрехи в банята за гости горе.
Закуската е почти готова.
Как се чувстваш?
Като глупачка.
Доверих му се, когато всичко в мен ми казваше да не го правя.
Трябваше да го убия, когато можех.
София. - Дори не знам къде е Оз.
Нямам съюзници, нито средства.
Ако до утре не се кача на самолета за Сицилия, чичо Лука...
Ами...
Може би трябва да заминеш.
Не заради семейството. Заради теб.
Излезе от "Аркам" преди няколко седмици.
Заслужаваш ново начало, възможност да оздравееш.
Защо го правиш?
Какво искаш?
Да ти помогна.
И да ми олекне или да не изпитвам такава вина за случилото се с теб.
Ти напусна.
Изостави ме. - Трябваше да напусна.
И можех.
Ти нямаше този избор. Но сега съм тук.
Няма нужда да се преструваш пред мен.
Липсва ти "Аркам", нали?
Имала си дълга нощ.
Контролът, който имаше.
Лекуваше ме.
Реабилитира ме.
Помогнах на Алберто да те освободи.
И ето ме тук, облечена с твоите дрехи.
Не съм забравила
как ме гледаше.
Толкова любопитно.
Какво е да виждаш как някой рухва?
Сега се наказваш, за да притъпиш вината си.
Това са глупости.
Баща ми каза, че съм болна.
И д-р Вентрис.
И после докторът след него.
Десет години мъже ме лъжат.
После се прибирам у дома и всичко се повтаря.
Мислят, че съм увредена.
Не съм.
Не аз съм болна.
Ти също не си.
Светът е болен.
Прав си.
Заслужавам ново начало.
Искаше сиренето ли?
Искам сирене.
Знаеш ли какво? Не искам. Задръж го.
Какво правиш?
Подкрепям чичо Лука. Като теб. Подай ми кюфтетата, ако обичаш.
Искам да изразя благодарността си към всички присъстващи.
Напрежението е голямо
и ми се иска да се бяхме събрали при други обстоятелства.
Но семейството ни и преди е преживявало бурни времена.
И това ни е направило по-силни.
Джия. - Но тук.
Тази къща.
Ние се закриляме един друг.
Намираме утеха в празника дори в най-мрачния час.
Брат ми казваше, че истинската сила...
Простете ми. Не съм по речите, но исках да кажа няколко думи.
Нали нямаш нищо против, чичо Лука?
Вижте се.
Май за последно се събрахме на рождения ден на баща ми.
Преди десет години.
Сигурно си спомняте онази нощ.
Знам, че аз я помня.
Време е да си лягаш. - Татко каза, че ще има торта.
Седни, Карла.
Джия, върви се приготви за лягане.
Както всички знаете...
бях натикана в "Аркам" за десет години,
обвинена в убийството на седем жени.
Съмър Глийсън, Тейлър Монтгомъри,
Йоланда Джоунс, Нанси Хофман,
Сузана Уийкли, Деврай Блейк
и Триша Бекър.
Струва си да споменем имената им.
Жертвите бързо биват забравяни.
Рядко разказват историите ни.
Добре. Мисля, че е...
Да?
Имах много време за размисъл.
И трябва да кажа...
че бях искрено изненадана
колко от вас бяха написали на съдията, че съм душевно болна.
Като майка ми.
Не че съдията се нуждаеше от убеждаване.
Баща ми се беше погрижил.
Но аз ви вярвах.
Обичах ви.
Нито един от вас обаче...
не опита да ми помогне.
Освен брат ми.
Човекът, когото дойдохте да оплачете.
Най-голямата ми болка е,
че за разлика от всички тук,
аз бях невинна.
Искам да кажа...
Боже! Та Милош е убил повече хора от мен.
София!
Знам, че всички искате да замина.
Ясно ми дадохте да разбера.
Надявах се, че ще е различно.
Но разбирам.
Нямам място в това семейство повече.
От утре започвам нов живот.
За пръв път имам надежда.
За новите начала!
Готова ли си за торта?
Запазих ти ъгълчето с името ти отгоре.
С много шоколад и глазура.
Но трябва да я изядем в оранжерията.
Да кажа ли на мама?
Не. Няма нужда да я будим.
Това ще е нашата малка тайна.
Искаш ли още?
Трябва да си лягам.
Знаеш ли, с брат ми спяхме тук като малки.
Увивахме се в одеялата
и си представяхме, че сме в джунглата.
Да спим ли тук тази вечер?
Може да е весело.
Мама ми забрани да говоря с теб.
Каза, че си правила лоши неща.
Права е.
Правила съм лоши неща.
Защо?
Баща ми ме заключи в тъмница
с един куп страшни чудовища
и трябваше да се бия с тях, за да оцелея.
И мен ли ще ме заключат?
Не, не се тревожи.
Ще се погрижа никога да не се биеш с чудовища.
Нали?
Наспи се.
Заспивай. Веднага се връщам.
Обуй си панталоните, Джони.
Трябва да си поговорим.
Превод: Anna Hristova