Korikė...
Sofija.
Sofija, tau reikia įeiti vidun.
Sofija.
Tu atvažiavai.
Albertai, kas tavo pirštui?
Garbės žodis, kada nors tave iš čia ištrauksiu.
Bertai, už tavęs! Bertai!
Bertai! Ne!
Sofija.
Tau pavojus negresia.
Viskas gerai.
- Viskas gerai. - Atstok nuo manęs!
Sofija.
Viskas gerai.
Giliai kvėpuok. Nagi. Kvėpuok.
Skaičiuok kartu su manim.
Įkvėpk, kol suskaičiuosi iki 4.
O paskui iškvėpk.
Štai taip.
Gerai.
Ar matai paveikslus ant sienos?
Ar matai daiktus ant mano stalo?
DR. DŽULIANAS RAŠAS
Tu nebe Arkhame.
Tau pavojus negresia.
- Papasakok, ką regėjai. - Man reikia eiti.
Galiu tau padėti, Sofija. Tau pavojus negresia.
Gresia.
Aš namuose.
Nežinojau, kad čia vakarėlis. Antraip būčiau atnešęs dovanų.
Įžūlus šunsnukis.
Mėginai mane pakišti?
Nieko nemėginau pakišti, Salai.
Tiesiog pamačiau gerą progą. Gatvė vėl kalba.
Ji žino, kad eiti prieš Falkones išdrįs tik vienas žmogus.
Salvatorė Maronis.
Tu nori garbės. Tu nusipelnei garbės. Ir ji - tavo.
Arba galėčiau Falkonėms išduoti tavo vardą
ir nutraukti karą, kurį užtraukei mano šeimai.
Pasakyti, kad tu nudėjai Albertą,
ir žiūrėti, kaip jie tave perpjaus per pusę.
Na, taip. Galima ir šitaip.
Bet tu čia nešioji šį žiedą, Salai.
Tu jau slapta džiaugiesi.
Kodėl tuo nepasimėgavus?
Paklausyk.
Falkonės dar laižosi žaizdas.
Jie išsiblaškę.
Mano geri santykiai su naujuoju donu.
Jie pakvietė Karmaino brolį Luką.
Jis sumautas ištižėlis. Bet įgijau jo pasitikėjimą.
Tai gali pavykti.
Galėtume juos visus sunaikinti, Salai.
Bet tu turėsi prisidėti.
Šis žmogus - šuva. Bet ir šunis galima priversti paklusti.
Aš prisiimu kaltę dėl Alberto nužudymo, tu tesi pažadą dėl "lašų".
Jis - Ervadas, vienas mano kapitonų.
- Jis vadovaus. - Maršrutas paprastas.
Tiesiai į Robinsvilį. Jokių greitkelių. Vien miestų keliais.
Šaunuoliai, vaikinai.
Mūsų priedanga bus FEMA sunkvežimis,
o "lašai" bus sudėti į vandens statines.
Ei, Kastilai.
Nelaikyk ant manęs pykčio. Dabar visi esam vienoj pusėj.
- Nelaikau. Žinoma, Ozai. - Gerai.
Visi pirmoj mašinoj ir sunkvežimy - atpirkimo ožiai.
Juos nušaunat ir gaunat savo narkotikus bei truputį kraujo.
- Viskas? - Taip.
- Užrakink priekabą. - Girdėjai, ką pasakė.
Važiuojam!
O antroj mašinoj būsiu aš. Jos nelieskit.
Pasirūpinsiu, kad sklandžiai gautum tai, kas priklauso tau.
- Tau tinka toks planas? - Taip.
Bum. Viskas praeina paprastai.
Pingvine!
- Važiuosi sunkvežimyje su produktu. - Džoni, ir man malonu tave matyti.
Paklausyk. Aš viską paruošiau.
Būsiu antroj mašinoj. Sunkvežimis pakrautas ir gali važiuoti.
- Viskas gerai. - Ką tu sau galvoji?
- Juk vyksta gaujų karas. - Darau, ką liepei.
Ne aš sugalvojau uždaryt gamyklą ir pervežt produktą į Robinsvilį.
Visose mašinose bus žmonės su ginklais.
O tavo verslas...
Juk taip? Pats sakei, kad šis verslas - tavo.
... reiškia, kad važiuosi sunkvežimy.
Važiuojam.
Jie tunelyje. Pasiruoškit.
Klausyk.
Kodėl kirai skraido virš jūros?
Nes jei skraidytų virš įlankos, būtų riestainiai.
Supratai pokštą? Riestainiai. Kaip duona.
Taip, dabar supratau, Rėjau. Ačiū, kad paaiškinai.
Ir aš vieną papasakosiu.
Kuo skiriasi mafija nuo vyriausybės?
Viena jų yra organizuota.
Matai, Rėjau? Tereikia žinoti savo publiką.
Velnias!
Nešauk, Ervadai! Tavo "lašai" čia.
Ozai, tu - sumautas išdavikas.
Kas per velnias?
Šūdas.
Kastilai!
Kastilai, važiuojam.
Važiuojam!
Lipk į mašiną!
Važiavom keliu, kai apšaudė sunkvežimį.
Pirmas visureigis padarė avariją,
mes iššokom iš mašinos, į mus šaudė.
O aš mušu kažkokį tipą.
Jei ne jis, būčiau negyvas.
Kastilas būtų negyvas, jei ne Ozas.
- Velnias! - Paskui atrakinam priekabą,
įšokam į sunkvežimį ir nuvažiuojam.
Visur šūviai. Buvo beprotiška.
... jie pabėgo su visais narkotikais.
Ką man reikėjo daryti?
Jie mus užpuolė iš pasalų, nes mus laiko silpnais. Bandžiau pasakyti.
Atrodom silpni, nes tu jiems leidi mus krušti.
Tai buvo tavo maršrutas!
Mes buvom lengvos aukos.
Jei ne aš, būtų žuvę daugiau žmonių.
Tu neapsaugojai mūsų "lašų".
Maroniai pabėgo su visu kroviniu.
Jums rūpi tik jis?
Produktas? Mūsų prarasti pinigai?
Pinigų galim uždirbti. Jūs praleidžiat esmę.
Jie pažemino mūsų šeimą. Jie pagrobė mano brolį
ir jo palaikus įkišo į mašinos bagažinę,
tarsi jis būtų šiukšlė.
Klausyk, Sofija, mes visi mylėjom Albertą.
Abejoju, Milošai. Tikrai abejoju.
Svarbiausia - teisingumas.
Ir mano brolis, tavo sūnėnas jo nusipelnė.
Teisingai.
Kodėl jo žudikai nepakarti ant stulpų mieste?
Maroniai sumokės, kai ateis tinkamas laikas.
Maroniai. Aišku. Gerai.
Atsimerkit. Jie veikė ne vieni.
Iš kur jie sužinojo apie mūsų maršrutą ir apie FEMA sunkvežimį?
Jiems padėjo kažkuris mūsiškis.
Kažkas iš mūsų šeimos.
Kaip drįsti taip kalbėti?
Įžygiuoji čia taip, tarsi kažką norėtum pasakyti.
Tu čia neįsakinėji.
Džoni! Ir tu neįsakinėji.
Tu kalbi su mano dukterėčia.
Parodyk jai truputį pagarbos.
Atleisk, Luka. Tu teisus.
Sofija...
prašau man atleisti.
Padidinkit saugumą aplink namą ir visame mūsų versle.
Pasidomėkit.
Jei kas nors už tinklo ribų prekiauja mūsų "lašais",
jie už tai atsakys.
Šiam vakarui viskas.
Bose, tau iš manęs ko nors reikia?
Tu pakankamai padarei.
Sofija.
Lik.
Sofija, tu visad turėjai gerą uoslę tokiems dalykams.
Tą žinojo ir tavo tėvas.
Bet jei tarp mūsų yra skundikas, mes jį rasim.
Tačiau kada ir kaip jį rasim...
Tą spręsi ne tu.
Kada ir kaip jį rasim, spręsi tu.
Nes tu - bosas.
Šįkart į tavo elgesį pažiūrėsiu pro pirštus, nes tu sielvartauji.
Visi sielvartaujam.
Rytoj tavo brolio laidotuvės.
Galvok, kaip jį palydėti į amžinojo poilsio vietą.
O šeimos reikalus tvarkysiu aš.
- Sofija. - Ko nori, Ozai?
Žinau, kad mudviejų nuomonės skiriasi. Tu tą aiškiai parodei.
Bet aš pasiruošęs nepaisyti tavo sukelto skausmo. Jei tu nepaisysi mano sukelto.
- Nejaugi? - Taip.
Klausyk. Aš tavo pusėj.
Šįvakar išgelbėjau Kastilą. Net po to, ką jis man padarė.
Mes ką, dabar bėgam maratoną?
Paklausyk. Tavo žodžiai apie šnipą. Aš tavim tikiu.
Galėčiau paklausinėti, pasidomėti. Padarysiu, ko tau reikės.
Kam tau tai daryti?
Nes ten įsakinėti turėtum tu.
Naujoji bosė turėtum būti tu, o ne Karmaino brolis.
- Atsargiau... - Neturėčiau to sakyti. Na ir kas?
Elas negyvas. Aš irgi jį mylėjau.
Labiau nei šitie šmikiai.
Jei kuris nors jų prikišo prie to nagus, kas gali pasakyti, kad tu nebūsi kita?
Jiems Elas nerūpėjo.
Ir jiems tikrai nepatinki tu. Jie tave laiko pamišusia.
Bet man nebūtina tau to sakyti. Tu tą jauti.
Tačiau tu turi sulošti koziriu.
Ir priversti juos pamatyti, kokią galią tu turi.
Elo krovinys.
Naujasis narkotikas.
Elas to būtų norėjęs.
Pamatyti, kaip tu tampi bose ir palaikai jo svajonę.
Tau atrodo, kad žinai, kas man geriausia?
Manai, kad žinai, ko man reikia?
Kuo tu skiriesi nuo tų šmikių?
Sofija, aš turiu galvoj ne tai.
Labai patogu, kad tu staiga atsidūrei mano pusėj.
Jūs tik pažiūrėkit.
Mano mažasis pagalbininkas.
Gerai.
Tu praradęs viltį.
Tu kovoji dėl savigarbos likučių
ir tikiesi, kad tave išgelbėsiu aš.
To nebus.
Aš tau nieko neskolinga.
Tu teisi. Tu man nieko neskolinga.
Tai aš tau skolingas.
Velniop juos visus.
Mėgina mane išstumti.
Buvau Karmaino Falkonės dešinioji ranka. Tai turėtų ką nors reikšti.
Pora "ačiū" būtų ne pro šalį. Bet ne. "Tu pakankamai padarei, Ozai."
Manai, padariau pakankamai? Dar nematei, ką galiu padaryti.
Nė vienam jų neužteko drąsos padaryti tai, ką padariau aš.
DINGO. PASTARĄJĮ KARTĄ MATĖ PRIEŠ POTVYNĮ
Vaiki, eime.
Daug kas apsidžiaugtų, jei jų buką brolį rastų negyvą.
Gal net būtų pagauti ekstazės.
Bet ne Sofija Falkonė.
Ji labai įsitempusi.
Ji nurims tik kam nors nusukusi sprandą.
Aišku. Beje, koks planas? Ar mes?...
Žinau, ką galvoji, vaiki. Negalim jos nudėti.
- Ne. Turėjau galvoj... - Jai reikia šnipo.
Aš jai jį duosiu.
Antraip negausiu progos perimti Elo krovinio.
Vikai. Juk liepiau nenaudoti kalendros.
- Dabar jos pilna visur. - Velnias. Atleisk.
Jau geriau man į burną sugrūsk muilo gabalą.
Merginos jau važiuoja. Pradėk ją rinkti.
Sugriuvus jūros sienai, visame Gotame smarkiai išaugo nusikalstamumas.
Jis pakilo net 42 procentais.
Nepamirškit ir elektros tiekimo sutrikimų. Miestas ir sistema sulūžo.
Abejoju, ar merė turės drąsos juos sutaisyti.
Dabar iš Arkhamo išleidžia pamišėlius. Tu apie tai girdėjai?
Korikė. Ją formaliai atleido nuo bausmės.
- Man vienodai. - Palauk.
- Neišjunk. - Sofija Falkonė - žudikė maniakė.
Jos aukos - septynios moterys. Tik apie tiek jos aukų žinom.
- Esi girdėjęs apie "Blue Heron"? - Ne.
Tai buvo klubas.
Jame kadaise rinkdavosi Falkonės.
O aš buvau barmeno padėjėjas.
Sykį į barą užsuko toks Pinčis.
Pasakė, kad jam didelį įspūdį padarė, kaip visais rūpinuosi,
ir jis nori, kad būčiau jo vairuotojas.
Bet buvo viena bėda - nemokėjau vairuoti.
Aišku. Tai ką darei?
Ką dariau?
Priėmiau darbo pasiūlymą, vaiki. O ką tu manei?
Jis darbą pasiūlė penktadienį, o dirbti turėjau pradėti pirmadienį.
Tad savaitgalį nuvariau seną bjuiką.
Kaip maniakas važinėjau po Istsaidą,
kol įvažiavau į griovį prie Sprango upės.
Užtai išmokau vairuoti, Vikai.
O pirmadienį tapau Pinčio Rovenjo vairuotojas.
- Kur jis dabar? - Kas?
Na...
Pinčis. Kas jam nutiko?
Na...
Po kelių mėnesių Karmainas jį užklupo kalbantį su FTB agentais.
Tad Pinčį nušovė.
Bet Karmainas kažką manyje įžvelgė. Pamanė, kad mane verti pasilikti.
O kas buvo toliau, visi žino.
Sveikos, damos. Džiaugiuosi, kad atvažiavot.
Labas, Alisa.
Oho. Nauji kailinukai? Labai kailiniai.
- Sveikas, mielasis. - Labas, Sin. Rokse.
- Labas. - Merginos, tai Vikas.
Vikai, tai merginos. Štai ir mano mergaitė.
- Labutis. - Viskas gerai?
Taip. Buvo ilga ir sunki diena. Gerai, kad atvažiavai.
- Tikrai? - Paleiskim dainų.
Aš klausiu - kiek pas tave liko?
Aš jums atsakiau. Nė kiek. Juk sausra.
Tai skiedalai.
Tu man skolingas.
Aiškinkis su Mįslium.
Sunkus vakaras, detektyve?
Baikit juokus. Aš...
Ne. Atleisk.
Su visa pagarba - ne. Ne.
Tu dirbai mano tėvui.
Pusė policijos dirbo tavo tėvui.
Bet tu buvai ypatingai patikimas.
Ypač gerai tau sekėsi ieškoti gyvačių žolėj.
Juk taip? Kol tapai narkomanu.
Tu mane įžeidinėji. Kažin ar mums reikia...
Dovanėlė. Tavo dabartinei būklei.
Nori juos suvartoti dabar? Tu gali juos suvartoti.
O taip.
Prieš keturias valandas
Maroniai užgrobė į Robinsvilį važiavusį Falkonių transportą.
Noriu žinoti, kaip jie apie tai sužinojo.
Pagalbos kreipiesi į mane, o ne į savo artimuosius. Kodėl?
Tu manai, kad tai saviškio darbas.
Nežinau, ar man būtų patogu tai...
Man reikės diskretiškumo.
Pažiūrėsiu, ką pavyks išsiaiškinti.
Puiku.
Prašau dėmesio. Šįvakar viskas pasisuko ne taip.
GRACIELA: "KUR TU? TAU VISKAS GERAI?"
Man nelengva tai pasakyti.
Mus užpuolė Maroniai, bet mes atsilaikėm.
Mes irgi gatvėse praliejom jų kraujo.
- Teisingai! - Taip!
Gerai. Siūlau pataupyti savo pyktį.
Palaikyti jį štai čia.
Nes Maroniai nežino, ką pradėjo.
- Jie pamatys. - Teisingai.
Išgerkim už mūsų draugus, kuriems šįvakar pasisekė mažiau.
Ilsėkitės ramybėj.
Ei, Vikai, ateik čia.
Rokse.
Tai jis sugadino takų užsakymą.
Vikai, Roksė - klestinti nusirenginėjimo prieš kamerą pramonės verslininkė.
Oho. Vadinasi, tu kameros mergina.
Ramiau, Romeo. Tu jos neįpirksi.
Daugiausia darau fetišą. Dominavimą.
Kartais dirbu su pyragais.
Vikai, tu smaližius?
- Nebetrukdysiu. - Gerai.
Taip.
Iš kur tu?
Aš iš...
Aš iš Kr...
Iš Kraun Pointo.
Ten gyvena mano pusseserė. Ji sakė, kad ten dabar niekieno žemė.
Ji su artimaisiais neteko visko.
O tu?
Iš kur pažįsti Ozą?
Aš...
Aš pas jį dirbu.
Tikrai?
Taip. Aš - jo vairuotojas.
Taip.
- Mielasis, ar galim pakalbėt? - Ne dabar, lėlyte.
Dabar turiu daug reikalų.
Tu nušovei Albertą Falkonę. Todėl tau reikėjo mano alibi. Juk taip?
Sukėlei pavojų man ir mano merginoms.
Taip nesitarėm.
Pasakyk ką nors.
Ieva, širdele, galėčiau daug visko pasakyti,
bet svarbiausia yra tai, kad nėra ko bijoti.
Klausyk. Turiu Džonio Vičio bylą.
Kai Luka ją pamatys,
tas šmikis landūnas Vitis liks kaltas dėl visko.
Falkonių jaunesnysis bosas? Jis neliečiamas.
- Neliečiamų nebūna. - Tada ir tu nesi neliečiamas.
Pažiūrėk į mane.
Tu pastatei už tą žirgą.
Ir savo laimikiu mėgausiuosi ne vienas.
Atidarysiu dar vieną klubą, ištaigingesnį už "Iceberg Lounge".
Tavo merginos užims svečius.
Šias nuotraukas rytoj per laidotuves įkišiu Lukai,
o tada - aukščiau tik dangus, lėlyte.
Tau tereikia manim patikėti.
Eikš.
Štai ji.
Tu žaidi pavojingą žaidimą su ta šeima, Ozai.
Nejaugi?
Manai, noriu, kad į mano duris pasibelstų Sofija Falkonė?
Tokios kaip aš ir taip patiria pavojų.
Aš tau sakau. Žinau, ką darau.
Tu mane esi mačiusi ir blogesnėj padėty.
Aš visada išsikapstau iš keblių padėčių ir būnu geresnis nei iki tol.
Patikėk manim.
Su Sofija Falkone tikrai susitvarkysiu.
Velnias.
Aš vertinu tavo gestą, bet per daug sumokėjai.
Baik, lėlyte. Tu...
Klausau.
Tuoj atvažiuosiu.
Ar viskas gerai?
Taip. Darbo reikalai.
Labas, mama.
- Tau viskas gerai? - Taip.
Tiesiog išėjau pasivaikščioti.
- Aišku. - Šitas...
Šitas tipas neturi daugiau ką veikti, tik gaišina tavo prakeiktą laiką.
Ateik čia.
Labas.
Tu slaugytojas.
Jums ko nors reikia?
Kodėl visi manęs to klausinėja?
Aš ją radau kitapus gatvės.
Ji buvo sutrikusi, be palto.
Ji man pasakė, kad vėluoja į mišias.
Ji nežinojo, kad šiandien ne sekmadienis.
Klausykit, aš tesu namo savininkas.
Bet jos demencija...
Jos būklė vis prastėja.
Jai gali reikėti nuolatinės priežiūros.
Tai dabar ir tu - gydytojas?
Cezari, aš tau moku ne už medicininę konsultaciją.
Viešpatie.
Stebėk ją.
Gerai?
Vikai, išlydėk jį.
Ir telaimina jus Dievas.
Labai ačiū.
Žiūrėk savęs.
DŽIAZO KLASIKA
Eikš.
Padėk man atsistoti.
Gerai.
Štai taip.
Tu man davei žodį, Osvaldai.
Aš verta geresnio gyvenimo.
Nebenoriu gyventi šiame sušiktame name.
Žinau, mama. Žinau.
Juk negyvensiu amžinai.
Nė vienas negyvensim amžinai.
Bet dar turim laiko. Tau tereikia apsišarvoti kantrybe.
Taip, papasakok tai mano antkapiui.
Viešpatie, nepradėk šitų niekų.
Aš ieškau kito namo.
Jei mano sūnus yra niekas, tada kas - aš?
Ozai.
Prasideda laidotuvės.
Eik. Važiuok.
- Tu tikra? - Taip.
Nešdinkis.
Osvaldai.
Žinau, mama.
Aš tavęs neapvilsiu.
Važiuok.
Išsiųskit ją atgal į psichiatrinę!
- Pakarti Korikę! - Išsiųskit ją atgal į psichiatrinę!
Išsiųskit ją atgal į psichiatrinę!
Falkonės - fašistai!
Luka, turiu kai ko, ką norėsi...
- Pone Falkone. - Ačiū.
Šiknius.
PAKARTI KORIKĘ! FALKONĖS - FAŠISTAI
Išsiųskit ją atgal į psichiatrinę!
Nesi minių gerbėja?
Man reikėjo trumpai pabūti toliau nuo reginio.
Daug padlaižiavimo. Bet pamaldos buvo gražios.
Aš tavęs jose nemačiau.
Nežinojau, kad dairaisi.
Buvau gale.
Galvojau, kaip Elas būtų nekentęs pamaldų.
Taip, jis būtų išėjęs anksti.
Ir susiradęs geresnį vakarėlį.
Taip.
Mano broliams pamaldų neužsakėm.
Mano mama pasakė, kad nenori jaustis gailima.
Mano mama...
Ji kelias savaites nelipo iš lovos.
Gal visą mėnesį.
Išbandžiau visokių būdų ją ištraukti iš lovos, bet...
Nė vienas nesuveikė.
Paskui vieną vakarą ji netikėtai atėjo pas mane.
Buvo išsipuošusi.
Ir pasakė: "Osvaldai, mes einam į miestą." Aš apsidžiaugiau.
Ji mane nusivedė į džiazo klubą Istsaide.
Jis vadinosi "Monroe's".
Taip. Tąkart pirmą sykį išgirdau gyvą muziką.
Šokom visą naktį.
Tu su mama?
Taip, mes šokom.
Mes juos taip paminėjom. Džeką ir Benį.
Jiems irgi būtų labai patikę.
Po to ji pradėjo lipti iš lovos.
Vėl pradėjo dirbti, rūpinosi manim.
Kaip manai, kas jai pasikeitė?
Norėčiau manyti, kad aš, bet nežinau.
Ji prieš keletą metų mirė. Aš taip ir nepaklausiau.
Tokie dalykai, tas skausmas... su juo reikia atsargiai,
nes jeigu jam leisi, jis tave suės gyvą.
Gerokai smagiau yra šokti.
Panele Falkone.
Pas jus svečias.
Mums geriau eiti į namą.
Klausyk. Aš kalbėjau rimtai.
Atleisk.
Detektyvas sako, kad kažką išsiaiškino.
REIKIA SUSITIKTI
Ne. Palauk. Prašau pažiūrėti čia.
Gerai. Tai Ervadas.
Jis - iš Maronių gaujos, vienas pagrobusiųjų jūsų "lašus".
Jis atsigaus, kai nustos veikti morfinas.
Ką mums su juo daryti?
Dabar pamaldos už mano brolį.
Sakei, kad nori atsakymų. Aš tau atvežiau atsakymus.
Gyvus.
Verčiau paskubėkit, nes jis ilgai netvers.
Nunešk jį į rūsį. Tyliai. Kai atgaus sąmonę, suieškok mane.
Tu išpūtei savo pareigas.
Sakei, kad tavo geri santykiai su Luka.
Bet dabar Falkonės iš ligoninės pagrobė vieną mūsiškį.
O tu nepratarei nė žodžio.
- Turėjai mus įspėti. - Tadžai.
Čia valdžią turime mes.
Neatiduok jos.
Jį pagrobė ne Luka.
Jis nė batų neužsiriša nepažiūrėjęs į šonus.
Jį pagrobė Sofija Falkonė. Ji veikia savarankiškai.
Ją neseniai išleido iš Arkhamo, tad ji...
Visi Falkonės vienodi.
Tu turėtum žinot visą jų judėjimą. Antraip mums iš tavęs jokios naudos.
Tu netesėjai pažado.
Mūsų šeima tokio dalyko nepakenčia.
Tik šitaip ir išgyvenom taip ilgai.
Ei!
Po paraliais, paklausykit.
Mano kišenėj.
Mano palto kišenėj!
Pažiūrėkim, ką jis turi.
Kas čia per nuotraukos?
Džonis Vitis dulkina Lukos Falkonės žmoną.
Jie tą daro jau kelis metus. Jūs žiūrit į įrodymus.
Tai tik vyšnia ant torto. Turiu įvairaus kompromato.
Ir daug.
Juos galim išspausti vieną po kito.
Mes norim atgauti saviškį.
Taip, žinoma. Ir aš noriu.
Pasakykit jo vardą. Aš jį rasiu.
Ervadas Hakimi. Tu su juo susipažinai Blekgeite.
Siūlau paskubėti.
Nes jei Falkonės jį prakalbins, jis apie tave turės daug papasakoti.
Negaliu patikėti, kad ji čia.
Ji pamišusi.
Tikriausiai Sofija žaidžia savo žaidimą.
Galimas daiktas, kad dabar važiuojam į mirtį.
Gal mums apsisukti?
Vienintelis kelias iš čia - į priekį, vaiki.
Nuotraukas padarė Nadia, bet mūsų taikinys - Vitis.
Raudonas mersedesas. Dairykis šios mašinos.
- Taip, aš ne... - Ir kad nekiltų nesusipratimų,
tu padėsi brangakmenius į Vičio mašiną, kol aš ieškosiu Ervado.
Čia daug žmonių, tad jį gali laikyti tik poroj vietų.
Taip, Ozai. Klausyk, aš noriu padėti.
Tik turiu porą klausimų.
Ei. Žiūrėk į mane.
Kai tai prasuksim, Vitis liks kaltas, o mes žingsniu priartėsim prie viršūnės.
Mes nepabėgsim iš baimės. Juk taip, vade?
- Taip. - Taip, po šimts.
Ar jautiesi gyvas, Vikai?
Jauti savo širdies plakimą?
Gerai. Tegu taip ir lieka.
- Ką jis kalba? - Ervadas dar be sąmonės.
Jis prastai atrodo, bet aš jį stebiu.
Atgaivink jį. Turiu žinoti, kas nušovė mano brolį.
Žinoma, panele Falkone.
Dėl to nesijaudink. Stengiamės tave apsaugoti nuo visų...
Viskas gerai, tęskit pokalbį. Aš jau žinau.
- Ozai... - Ką žinai?
Neskiesk man, Milošai.
Praradau gerų žmonių ir man pačiam vos nenunešė galvos.
Turėjot man pasakyti, kad čia laikot vieną tų atmatų.
- Ką? - Tu rimtai, Džoni?
Ką tu laikai rūsy?
Aš šioj šeimoj daug metų. Pasitikėsi Sofijos žmogum, o ne manim?
Tai skiedalai.
Eime.
Albertai. Sofija.
Aš tave aplenksiu!
Ateikit čia.
Žiūrėkit į mane. Šypsokitės!
- Kodėl tu?... - Laimingų Naujųjų metų!
Laimingų Naujųjų metų.
Linkiu puikių metų. Jie bus geriausi.
JIS KĄ NORS PAPASAKOJO?
Sofija. Viešpatie.
Labai malonu tave matyti.
Ir man malonu, Karla.
Atrodai nepasikeitusi.
Man patinka tavo suknelė. Tavo stilius visad buvo puikus.
Ar pameni tas beprotiškas naktis prie Komo ežero?
Kai prisigerdavom, bendraudavom su patraukliais italų berniukais?
Pamenu. Dėl to turėjom nemalonumų.
Taip, bet buvo verta.
Aš vis dar kiekvieną vasarą skrendu į Italiją.
Reikėtų suplanuoti mergaičių kelionę.
Mergaičių kelionę. Taip. Būtų... smagu.
Mama. Ten yra torto. Ar galiu jo suvalgyti?
- Kas ji? - Aš Džija.
Labas, Džija. Aš - tavo mamos pusseserė.
Džija.
Tu tikra gražuolė.
Tavo plaukų segtukas atsisegė.
- Aš jį užsegsiu. - Aš užsegsiu.
Štai taip.
Ji labai miela, Karla.
Taip.
Būtinai ją saugok.
Mergina šioje šeimoje? Jai tai gali blogai baigtis.
- Eime. - Sofija.
Tave kviečia Luka.
Kokį velnią darai? Tai mano boso mašina!
- Aš čia dirbu. Įsijungė signalizacija. - Kažką pavogei iš mašinos?
- Ką? Ne. - Kas krepšy?
Ei!
Neįtikėtina.
Jūs su Sofija tikrai manėt, kad tai nuslėpsit nuo šeimos?
Ei, Ervadai.
Ervadai. Pabusk, bičiuli.
- Ozai. - Labas. Mane atsiuntė Nadia.
Tu mane girdi?
Padėk...
- Padėk man. - Taip.
To ir atėjau. Bet negaliu imti ir tavęs iš čia išvesti.
Pirmiau turėsi kai ką dėl manęs padaryti.
Čia viena mergina siekia savanaudiškų tikslų.
Ji čia ateis ir tavęs paklaus,
ar tu dirbi su kuo nors iš jos šeimos.
Ei. Žiūrėk į mane.
Reikia, kad pasakytum Džonio Vičio vardą.
Jis nušovė Albertą Falkonę.
Paklausyk manęs. Džonis Vitis. Gerai?
Tu jiems pasakysi šį vardą. Tada tau padėsiu.
- Gerai? - Gerai.
Džonis Vitis.
Teisingai.
Vikai. Kokia padėtis?
Ozai, man nepavyko.
Nepavyko padėti brangakmenių Vičio mašinoj.
- Ką tu čia paistai? - Manęs ieško.
Apsauginiai. Jie...
Kur tu? Kur brangakmeniai?
Man teko bėgti. Bet krepšys dar pas mane. Galiu...
Aš negaliu... Dieve. Pasakyk, ką man daryti.
Ozai, aš galiu tai pasakyti.
Pasakysiu jo pavardę.
Vitis.
Planas pasikeitė, bičiuli.
Turiu jiems duoti tvirtų įrodymų.
Jie įtarinės mane.
Negaliu leisti, kad mane įtartų.
Visi turim aukotis, bičiuli.
Juk liepiau kreiptis į mane, o ne veikti be mano žinios!
Aš į tave kreipiausi. Tu man liepei apraudot mirusį brolį ir nieko nesiimt.
Šioje šeimoje yra išdavikas,
o aš atvežiau žmogų, kuris mums pateiks atsakymą.
Nieko neleisk vidun.
- Velnias. - Viešpatie.
Aš tave įspėjau.
Surink visus, kurie vežė "lašus". Niekas neturi išvažiuoti.
- Ozai. - Domai, ar matei Vitį?
- Eime. - Ką darai?
- Uždaryk duris. - Kas dedasi?
Veskit juos vidun. Visus apieškokit. Ieškokit ginklų.
- Ieškom peilio. - Nikai. Kas per velnias dedasi?
- Nejudėk. - Kažkas nudūrė Maronį rūsy.
Kas per velnias?
- Judinkis. - Eik velniop!
Jei mane dar kartą paliesi, liepsiu tau nupjauti ranką.
- O tu ko į mane spoksai? - Tai tavo darbas. Juk taip?
Tu mus ten pasiuntei, kad mus išžudytų.
Ką Maroniai tau davė?
Prilaikyk liežuvį, sumautas luošy.
Šiknon tavo motiną, bjaurus skundike!
- Eik šikti! - Šiknon tavo motiną!
Ei!
Aš tave nudėsiu, šunsnuki!
- Paleiskit jį! - Ei!
- Paleiskit mane. - Visi stokit į eilę.
Vienas iš jūsų - išdavikas.
Teikiat informaciją priešui.
Tai baigsis šįvakar. Skundiko nepakęsiu.
Jis švarus.
- Radau. Peilis buvo jo kišenėj. - Jis - ne mano. Tai ne...
Paleisk mane. Panele Falkone, garbės žodis, peilis - ne mano.
Tai tavo darbas.
- Netiesa. - Tu tą vakarą buvai su juo.
- Tu jį nušovei. - Ne.
- Aš to negalėčiau padaryti. - Duok savo pistoletą.
- Duok man savo pistoletą. - Sofija, paklausykit manęs.
- Aš taip nepasielgčiau. - Duok pistoletą.
Aš jums buvau ištikimas!
Duok man savo pistoletą!
Tau derėjo jį palikti man.
- Sofija, tai padaryta. - Jį nušauti turėjau aš. Už Albertą.
Sprendimą priėmiau aš.
Galbūt tau atėjo laikas išvažiuoti iš Gotamo.
- Ką? - Turim daryti tai, kas geriausia.
Dėl tavęs.
Dėl tavo saugumo.
Šiuo metų laiku Italijoj gražu.
Juk prie Komo ežero leisdavai vasaras.
Tu teisus, dėde Luka.
Man praverstų kuriam laikui išvykti.
Taip.
Tau tai išeitų į naudą.
Mieloji.
Įeikit.
Mes baigėm.
Man dabar įsakinėja Džonis Vitis. Liepė juos palaidoti.
Šiame kape turėjo gulėti jis, o ne šitie du pusgalviai.
Varge.
Gulkis.
Tau ten vieta.
Ozai. Klausyk...
Tuoj pat atsigulk!
Dieve...
Koks jausmas, Vikai?
Ei, neužsimerk. Žiūrėk į juos.
Atmink. Tai nutinka, kai susimauni lemiamą akimirką. Supratai?
Mirę neprisikelia, Vikai.
Ar žinai, kad manęs šįvakar vos nenušovė?
Nes tu susimovei.
Ir man teko pakišti peilį ir brangakmenius.
Man teko daug darbo, Vikai.
- Daug darbo. - Klausyk, atleisk.
- Aš rimtai. - Ne. Žinai ką? Velniop atsiprašymus.
Nori išgyventi? Turėsi prisitaikyti.
Turėsi reaguoti į aplinką, į padėtį.
Turėsi greitai priimti sprendimus.
Antraip nutiks štai kas.
Kad ir ką man liepdavo padaryti Karmainas, aš tai padarydavau.
Kiekvieną mielą kartą!
- Supranti, ką sakau? - Taip.
Tikrai?
Bala nematė.
Gerai. Lipk iš duobės. Duok ranką.
Tokiems dalykams vadovėlių nėra, vaiki.
Aš tavyje kažką įžvelgiau. Galimas daiktas, klydau. Tu man pasakyk.
Galbūt tu netinki tokiam gyvenimui.
Kas man tokiu metu skambina?
Užkask palaikus.
Labas, Sofija.
Kaip laikaisi?
KARMAINAS FALKONĖ 1957-09-05 - 2022-11-05
IZABELA FALKONĖ 1959-10-07 - 1994-03-20
ALBERTAS FALKONĖ 1983-12-29 - 2022-11-15
Jis nušovė mano brolį. Žmogus, kuriuo pasitikėjau, dirbo priešui.
Kodėl?
Už ką?
Už kelis deimantus.
Jie buvo Kastilo bute.
Albertas jų nuėjo pasiimti tą naktį, kai mirė.
Jie turėjo tapti investicija į mūsų ateitį, į mūsų naująjį narkotiką.
Mudu ruošėmės kartu vadovauti šeimai.
Bet Bertą iš manęs atėmė.
Ir nesileisiu šių senų vyrų vėl nustumiama į šalį, tarsi būčiau niekas.
Todėl dabar iš jų imsiu.
Ir priversiu juos pulti ant kelių.
Turėtų būti smagu.
Ką pasakysi, Ozai?
Tu su manim?
Pašokim.
Vertė: Rolandas Skarubskis