Bude to dobrý.
Vymlátí ze mě duši.
Řekl jsem, že to bude dobrý.
Dostanu výprask.
Ne, ty ne.
Jen já.
Běž do pokoje, a zůstaň tam.
Za půl hodiny mám zase hlídku, tak mluv rychle.
Co se stalo?
Víš, co se stalo.
Jo, ale chci to slyšet od tebe.
Kupoval jsem od jednoho kluka trávu,
chtěl mě okrást, a tak jsme se poprali.
To je tvoje verze?
- Dobře. - Říkám pravdu.
Neříkáš.
Ty drogy kupoval Tommy, ne ty.
Tys šel kolem, viděls, co se děje
a začal ses rvát.
Tommy nic neudě...
Mluvil jsem s tím klukem, Joele.
I s policajty, co dorazili na místo. Nejsem blbej.
A kdybyste nebyli moji synové, byli byste už v pasťáku.
Neublížíš mu.
Vyprávěl jsem ti už o tom, jak jsem kdysi ukradl čokoládu?
Bylo mi deset.
Děda to zjistil. Musel jsem ji vrátit, omluvit se pokladní
a pak jsme šli domů.
Hned jak jsme vylezli z auta, člověče...
Přerazil mi čelist.
Všude byla krev.
Máma myslela, že jsem mrtvej.
Dva měsíce jsem měl dráty v hubě.
A všichni věděli proč.
Bylo to ponižující.
Když víš, jaký to je, tak proč?
Proto ti to neříkám.
Dobrá, jo. Praštil jsem tě...
A Tommyho taky.
Ale tak hrozivě ne.
Ani zdaleka.
Nevím, možná to až moc je...
ale nevím. Prostě...
nevím.
Ale vedu si líp, než můj otec.
A až bude řada na tobě,
snad budeš zas o fous lepší než já.
Ten novej.
Jsem tu už dva měsíce, Sethe.
Vždyť říkám.
Máš pro mě něco?
To mě podrž.
Vnoučata budou nadšený.
Kdes to našel?
V těch starejch domech u Hobacku.
Ty jsem prohledával.
No, já vím, kde hledat, protože jsem pašerák, ale ty...
Ale ne odjakživa.
Býval jsem polda.
V Milwaukee.
Obchod je obchod.
Připravíme ti, co chceš, a bude to hotový... do pátku.
Ne, potřebuju ho do zejtra.
Vanilkovej nebo čokoládovej? Vanilkovej, je snazší.
Vanilkovej.
A ještě jednu věc.
Klid. Máš jich hodně.
Joele!
Co se stalo?
Co ty tu?
- Je pod práškama. Jinak v pořádku. Pojď. - Pod práškama?
Ne, nech to. Nesahej na to. Nech to být.
Tommy, co se stalo?
Popálila si v kuchyni ruku.
Ale jak?
Položila jsem ji přímo na hrnec.
Tys to udělala schválně?
Prostě jsem si řekla, proč ne a udělala to.
Cože? Proč?
Nikdo nic neviděl, byla jsem sama.
Ucukla jsem, ale byla už spálená, scvrklá, prostě hnus.
Víš, jako co to smrdělo? Vepřový.
- Kdo to dopustil? - Jak „dopustil“?
Kdo to mohl čekat? Zrovna jsem večeřel.
- Bolí to. - Já vím.
Opatrně, zlato. Opatrně.
Doktor musel na kliniku. Staví se tu ale s další injekcí.
Ellie.
Zase jsem chtěla nosit krátký rukávy.
Omlouvám se.
Moc mě to mrzí.
To nic.
Bude to dobrý.
Krucinál, Sethe.
Ahoj.
„Vše nejlepší k patnáctinám, Eli.“
No, doufejme, že umí líp péct než hláskovat.
Umí.
Je výbornej.
No dobrá.
Nikam nechoď. Mám pro tebe ještě něco.
Zavři oči.
Měj je zavřený.
Dobře, teď se otoč.
A... otevři je.
- Páni, co to je? - Někdo tomu říká „kytara“.
Půjčil jsem si od tebe jeden obrázek kvůli inspiraci.
Chtělo to pár oprav.
Máš tu pravou kostěnou kobylku.
Celý tělo je lakovaný, a použil jsem Dremel na...
no, to je vrtačka.
Nebo taky pilka, záleží na nástavci...
prostě skvělej víceúčelovej nástroj.
Každopádně,
slíbil jsem ti, že tě to naučím, takže...
No, kdybys chtěla první lekci, později...
Poslouchám.
- Jak to myslíš? Mám hrát? - A zpívat.
Ne. To ne.
Ne, já nezpívám.
Mám přece narozeniny, sakra.
Ukaž, co umíš.
Sakra.
No, ušlo to.
Chápu to.
Tu ruku.
Rozumím.
Všechno nejlepší, holka.
O ROK POZDĚJI
- Je to luk a šíp? - Ne.
- Je to vodní pistole? - Ne.
- Je to dinosaurus? - Neuhádneš to.
Počkej.
Je to vlh koťat?
Vlh?
To máš na mysli vrh?
Vrh koťat?
- Vážně? - Vážně.
- Ale ne. - Sakra.
Je to kabriolet?
Co bys s ním k čertu dělala?
Řídila ho.
Tady přejdeme.
Jak můžeš vůbec vědět, kde jsme?
Objevil jsem to při hlídce.
Víš, Jesse začal chodit na hlídky právě v šestnácti.
- Vážně? - Neber to nijak zle,
zavařování zeleniny a kydání ovčích hoven mě moc baví.
Jen si myslím, že bych byla užitečnější v terénu.
Časem na hlídky jezdit budeš.
Ale teď si ještě užívej dětství.
Jo, protože až do teď je naprosto úžasný.
Šestnáct ti bylo před čtyřma hodinama.
Nemůžeš vyrazit ven bez výcviku.
Potřebuješ něco, čemu se říká „trpělivost“.
Jesse mě bude cvičit, když ho necháš.
Je mezi vámi dvěma něco?
Jakže prosím?
Trávíte spolu spoustu času.
Je ti to k smíchu?
Vidím, jak se na něj díváš.
Mám na tyhle věci čich.
Myslím, že ani moc ne.
Dobrá, nic mi do toho není.
Ale už ti někdo povídal, jak to mezi klukama a holkama chodí?
Máš na mysli ptáky a pochvy?
Ježíši.
Něco ti řeknu. Slibuju,
že neotěhotním, když mě necháš cvičit na hlídky.
- Platí? - Uvidím, co se dá dělat.
Dobře, jak daleko ještě?
Jsme tu.
Panebože.
Je to dinosaurus! Joele!
Líbí se ti?
Jo. Líbí.
Ellie.
Ellie!
Panebože.
Opatrně!
Já stojím na podělaným dinosaurovi!
- Hele, je tu i muzeum! - Jo, já vím.
A když z něj nespadneš, tak tě do něj vezmu.
Tohle je taková paráda.
Jak dlouho už o tom víš?
Docela dlouho.
Tak proč jsi sakra mlčel?
Čekal jsem na zvláštní příležitost.
Vidíš? Trpělivost.
Jo, o tý jsem už slyšela.
Ono to funguje?
Někdo to asi promazal.
PROCHÁZKA VE HVĚZDÁCH
Představ si to, bejt tam nahoře.
- Chtěla bys? - Co přesně?
Letět do vesmíru.
Je opravdový?
Jo, je.
Byli nahoře a vrátili se.
Apollo 15, 1971.
No tak, otevři to.
Máš to.
Letíš do vesmíru,
tak potřebuješ helmu.
Vyber si.
Čím je to cítit?
Vesmírem. Prachem.
Fajn, seš připravená.
Přerušit!
Seděli přímo tady.
Všechno nejlepší, holka.
- Co je to? - Něco...
co bylo sakra těžký sehnat.
Přehraj to.
Zavři oči.
Bude to stát za to.
Třicet vteřin do startu.
Astronaut říká, že je to dobrý pocit.
Zbývá 25 vteřin.
Dvacet vteřin.
Patnáct vteřin. Navigace je uvnitř.
Dvanáct, jedenáct, deset, devět.
Zahajuji startovací sekvenci.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna...
nula.
Všechny motory běží.
Jsme ve vzduchu.
Třicet dva minut po celé.
Apollo 11 odstartovalo.
Bylo to dobrý?
Děláš si srandu?
Tohle je fajn.
- Měli bychom to dělat častěji. - Jo. Platí.
V pořádku?
Jo.
O ROK POZDĚJI
VŠE NEJLEPŠÍ K 17. NAROZENINÁM, ELLIE
Sakra!
Joele, co je doprdele?
Správně. Co je, do prdele?
- Padej odsud. - Ne, počkej.
Co tu vůbec děláš? Máš přece hlídku.
Přišel jsem dřív...
kvůli tvým narozeninám.
Jo.
Sedmnáctým, mimochodem.
No, mně je devatenáct, takže...
Už půjdu.
Co to sakra je?
Kruci.
Ještě to není hotový. Bude to vypadat líp, až...
- Padej. - Jo.
Takže všechny puběrťácký kraviny naráz, jo?
Drogy, tetování a sex.
Experimentování s holkama?
Nebyl to žádnej sex, a už vůbec ne experiment.
Nevíš, co říkáš.
Promluvíme si, až budeš při smyslech.
- Co to sakra děláš? - Stěhuju se do garáže.
Ani nápad. Pusť to.
Je noc a venku leje jak z konve.
Dej to zpátky na postel.
V garáži není topení ani voda.
- Nemůžeš tam bydlet. - Dobře, tak jo.
Fajn, takže si chceš promluvit? Dobrá.
Možná se ti to nelíbí, ale tohle je můj dům.
Ne, není.
Nevlastníš ho. Dali ti ho.
Omyl, dali ho nám.
Nepatří ti nic.
Promiň, že jsem se nechala tetovat, kouřila trávu a blbla s holkou.
Ale nestydím se.
No, možná...
Možná ti vlastní bydlení prospěje.
Jen mi dej pár dní, dám to tam trochu do kupy.
Dobře.
Tak zvedej.
- Díky. - Jasně.
Můžu?
- Bolelo to? - Jo.
Ale přijemně.
Není to tak zlý.
Hezčí než to, co jsem ti vyryl na kytaru.
Nikdy jsem se nezeptal. Co to máš s těma můrama?
Nic. Jen...
Jen jsem o nich četla v jedný knížce o snech.
Taková symbolika.
Jo, jasně.
Jako změna a...
dospívání a tak.
Je pozdě.
Jo.
Jo. Dobrou noc.
Dobrou.
ZEMĚ TRVÁ
Ahoj.
Lidi jako ty se zabývají snama a tak, ne?
To mám snad na čele cedulku, že doktorka dnes ordinuje, nebo co?
Ano, někteří lékaři se zabývají i sny.
Hlavně ti pitomí.
Takže můra
asi znamená změnu a růst, ne?
Ne, to představuje motýl.
A můra je teda co?
Smrt.
Pokud těm kravinám věříš.
Proč?
máš vyšší poslání
O DVA ROKY POZDĚJI
Dobře, takže přemýšlím,
nebo si říkám.
Ne, přemýšlím,
už nějakou dobu o Salt Lake City.
Chtěla bych to pochopit.
Sepsala jsem pár otázek.
Dobře?
Fajn.
První. Když nás Světlonoši viděli už na míli daleko od nemocnice,
jak je mohla zaskočit skupina nájezdníků?
Druhá. Když nájezdníci dokázali zabít všechny ty vojáky i Marlene,
a tys mě musel celou tu dobu nést, jak jsme dokázali utéct?
Třetí. Pokud existují desítky imunních,
jak to, že ještě nikdo neslyš...
Ellie?
Už jdu.
Už jsi oblečená.
Čekal jsem, že tě vzbudím.
Ne. Moc jsem nespala.
Tak hádej co? Perfektní dárek k narozeninám.
Je ti devatenáct a bylas trpělivá.
Řekl jsem jim, že souhlasím.
- S čím? - S tvou první hlídkou.
- Vezmu si kabát. - A zbraň.
Jakej je rekord v počtu zabitejch při výcvikový hlídce?
Nula. Tohle je nejsnazší trasa.
Musíš začít zlehka.
Bezva. Všechno nejlepší, Ellie.
Dělej. Dalekohled.
Proč? Nic tu není.
Já vím, ale musíš si to zažít.
Prostě si to představuj.
Součást pravidel.
Držíš se u parťáka, sleduješ okolí,
na všechno jsi připravená.
- Sakra. - Co je?
Malá veverka, co šuká velkou veverku.
Mělo by se to hlásit.
Dobře. Průzkum okolí teď přeskočíme.
Ale je to fajn, ne?
Připomíná mi to, když jsme byli na cestách, jen my dva.
Vím, že děláš i jiný věci,
ale bylo by fajn chodit ven častějc.
Trávit spolu čas.
Jo.
- Seš v pořádku? - Jo.
Tváříš se trochu...
- Ne, to nic. - Nemáš něco na srdci?
- Ne, nic. - Cache Creek, tady Jackson. Ohlaste se.
Cache Creek, slyším.
Nakažení severně od Pinnaclu.
Eugene a Adam potřebují posily. Jste od nich nejblíž.
Jsem tam za deset minut. Ať zatím drží pozici.
- Vrať se do Jacksonu. - Ne.
Ellie, není to bezpečný. Vrať se.
Nejsem tvoje dítě, Joele.
Ale parťák. Jedeme spolu.
Odsud půjdeme pěšky. Bude to rychlejší.
Vzpomínáš, co jsem tě učil?
Kreju ti záda. A ty zas moje.
Pojď.
Do hajzlu. Eugene.
Ellie!
Seš čistej?
Ne.
- Jsou tu ještě další? - Joele.
Jsou tu ještě další?
Kromě mě?
Ne.
Dobře.
Počkej, prosím. Zbývá mi asi tak hodina.
Takhle se to dělá. Vrátíme se k bráně.
Pustí Gail ven,
do bezpečný vzdálenosti, samozřejmě.
No a já se... rozloučím.
To nepůjde.
Ale jo, půjde.
Ano, půjde.
Nemáš náboje.
Ne.
Joele, musíme se vrátit. Musím ji vidět.
Musím jí říct pár věcí.
Věcí.
Nerozumíš tomu.
Rozumím,
ale máme pravidla. Prostě to nejde.
Počkej.
Natáhni ruku.
Co?
Natáhni ruku.
A teď počítej. Pomalu zřetelně, od jedné do deseti.
Jedna, dva, tři, čtyři, pět,
šest, sedm, osm, devět, deset.
Ještě má čas.
Spoutáme ho a vezmeme s sebou.
Joele, ať sakra ještě vidí svou ženu.
Prosím.
Běž pro koně. Doveď je ke stezce.
Já s ním zatím půjdu pěšky. Pak se sejdeme.
Slibuju.
Tak běž. Na tři metry.
Díky.
Je mi z něj zima.
Z cordycepsu.
To jsem nečekal.
Teď kudy?
Doprava.
To je nádhera.
Teď už se neotáčej.
Ne.
To nejde...
Tohle mi nemůžeš udělat.
Joele.
Jestli máš pro ni poslední slova, vyřídím je.
Poslední slova, já pro ni?
Ne. Já chci její poslední slova
pro mě!
Umírám.
A mám strach.
Nechci výhled.
Chci Gail.
Chci vidět její tvář, prosím.
Ať je to to poslední, co vidím.
Když někoho miluješ...
vidíš jeho tvář pořád.
Vidím ji.
Mrzí mě to.
Zavolám vysílačkou, co se stalo.
Až dorazíme, tak...
Gail řeknu, co potřebuje vědět, a nic víc.
Tak to bude správný.
Ellie.
Neměl jsem na výběr.
Měl už kousnutí, když jsme ho našli.
No a...
Chtěl ti říct, že tě miluje.
A chtěl se s tebou rozloučit osobně,
ale nechtěl tě nijak ohrozit.
Nebál se.
Byl...
Byl statečný.
A ukončil to sám.
Ne, tak to nebylo.
Prosil, aby tě mohl vidět.
Ještě mu zbýval čas.
Joel mu slíbil, že ho za tebou vezme.
Slíbil to nám oběma.
Ale pak ho střelil přímo do hlavy.
Běž pryč.
Prosím, běž ode mě pryč, běž.
Slíbils to.
Ne!
O DEVĚT MĚSÍCŮ POZDĚJI
ŠŤASTNÝ NOVÝ ROK 2029
Pěkný, co?
Fajn.
Už je vyřízenej. Odnesu ho do postele.
- Přijdeš o odpočítávání. - Vrátím se potom.
Něco mi schovejte.
- Rozluč se se strejdou Mrzoutem. - Dobrou noc, strejdo Mrzoute.
Dobrou, mladej.
Uvidíme se příští rok.
V pořádku?
Jo, dobrý.
Když jsem tě dneska nazvala uprchlíkem,
asi to působilo nevděčně.
- Ne, to je dobrý. - Jsem ti vděčná.
Hodně pro nás znamenáš. Pro nás všechny, ale hlavně pro mě a Tommyho.
Tím chci říct, že strejda Mrzout patří do rodiny.
A v rodině si pomáháme,
kdykoli je třeba.
Hej. Tohle je rodinná událost.
Pardon.
V kostele. Lesby.
- Co jsi to kurva řekl? - Ellie, ne. Hej, ne.
Vypadni odsud.
Sethe.
Projdeme se.
Pojď.
Jsi v pořádku?
Co je to s tebou?
Já tvoji pomoc kurva nepotřebuju.
Dobře.
Co to piješ?
Kafe.
Kdes to vzal?
Od lidí, co šli minulý týden kolem.
Trochu se stydím, za co jsem to směnil,
ale docela ujde.
Já bych Setha zvládla.
Jo, já vím.
A ne aby tě zas napadlo stahovat mě z hlídek.
Dobře.
Takže Dina.
Ona je teď tvoje holka?
Ne, ona...
Byla to jen jedna pusa. Nic to neznamenalo.
Nevím, proč to udělala.
Ale...
máš ji ráda?
Jsem tak blbá.
Poslyš, nevím, co má Dina v úmyslu, ale...
byla bys pro ni výhra.
Ty seš takovej šmejd.
Lhals mi.
Díval ses mi do očí, ale lhals.
A byl to ten stejnej výraz,
ten samej pohled.
Myslím, že jsem to věděla už dřív.
Celou tu dobu.
Takže ti dám poslední šanci.
Řekni mi, jak to bylo s těma Světlonošema.
A jestli znova zalžeš, končíme.
Byli tam i jiní imunní?
Byli tam nájezdníci?
Mohli ten lék vyrobit?
Tys je...
I Marlene?
Výroba léku...
by tě zabila.
Pak jsem umřít měla.
Bylo to moje poslání.
Můj život by měl svůj podělanej účel. Ale tys mi ho sebral.
Sebrals ho všem lidem.
Ano.
A zaplatil jsem za to.
Protože teď se ode mě odvrátíš.
Ale kdybych měl možnost se rozhodnout znovu...
udělal bych úplně to samý.
Protože seš sobec.
Protože tě mám rád.
Způsobem,
kterému nerozumíš.
A možná nikdy rozumět nebudeš.
Ale pokud ten den nadejde...
a budeš mít jednou vlastní dítě...
tak pak,
snad budeš o fous lepší než já.
Myslím, že tohle ti odpustit nedokážu.
Ale chtěla bych to zkusit.
Překlad: Jan Feldstein Titulky: Ludmila Vodičková