SCĂRI ACCES LA SUBSOL
EVALUARE A DURERII
CONFORTUL ȘI SIGURANȚA TA SUNT IMPORTANTE PENTRU NOI
Soldații tăi îți sunt loiali.
Cred că se tem c-o să te executăm.
Dacă mă executați, venea Isaac personal.
Are loc o confruntare lângă granița dintre noi și Cicatrici.
Se poate să fi fost încălcat pactul. Se ocupă el.
Dacă intrăm iar în război, o să avem nevoie de soldați.
Așa că se întreabă de ce ți-ai omorât unii oameni.
Inclusiv pe Leon.
Leon.
Doamne!
Ce s-a întâmplat?
- Unitatea mea trebuie să... - Asigure spitalul.
Știu ce ordine ai. Eu le-am dat, Elise. Ce s-a întâmplat?
Am curățat tot între parter și etajul cinci.
Erau câțiva Infectați rătăciți, dar nu ne-au făcut probleme.
Nu mai rămăsese decât subsolul.
S1, S2, S3.
Așteptam să fie rău.
Le priește mediul ăla. În plus, veteranii au spus
că acolo au fost aduși primii pacienți cu cordyceps, în 2003.
Am avut și o problemă cu accesul.
Scările de aici
și de aici se prăbușiseră.
Și toate lifturile erau blocate sub nivelul parterului.
Asta era singura cale de ieșire din subsol.
Pe scările astea.
Ieri am trimis o echipă acolo. La nivelul S1.
- Și? - Nimic.
Era gol, n-am văzut nici măcar șobolani.
Deci azi am sperat să fie la fel și la S2.
Am mai trimis o echipă și l-am pus pe Leon la conducere, pentru că...
e cel mai bun.
La câteva minute a transmis prin stație
că e cordyceps pe pereți și pe podea.
Deci erau șanse să găsească Infectați, dar asta era misiunea.
Așa că le-am spus să continue.
După cinci minute, a transmis iar.
De data asta...
respira greu.
Abia vorbea.
M-am gândit
că fusese mușcat.
L-am întrebat dacă a fost mușcat și a răspuns:
„E în aer.”
A spus: „E în aer.
Încuiați-ne aici!”
Nu era în aerisiri,
fiindcă ne-am fi infectat demult.
Am adunat cealaltă echipă și am încuiat singura ușă către S2,
apoi și singura ușă către S1.
Am făcut ce a spus Leon.
I-am sigilat acolo.
N-a mai ieșit nimic de acolo?
Nu s-a mai îmbolnăvit nimeni?
Bine.
Nu ne permitem să pierdem spitalul.
O să-i informez doar pe cei care trebuie să știe.
Sergent Park, mie mi se pare
că ai rezolvat situația definitiv și cu eroism.
Îți suntem datori.
Condoleanțe pentru fiul tău!
SEATTLE ZIUA DOI
Mergem spre vest, spre Strada 13, colț cu Bradford. Mai avem doi km.
Încă doi km. Recepționat.
Echipa trei.
- Ce e? - Luminile.
Bine.
Au ditamai generatorul la subsol. Cu gaz natural.
- I-ai dat de cap? - Aproape.
Dar vei găsi o cale sigură spre spital, nu?
Pot să te ajut?
Nu.
De ce? Fiindcă-s proastă?
N-aș folosi cuvântul ăsta.
Serios? Și ce ai folosi?
Fără deprindere școlară.
Du-te dracu', am fost la școală. Te ajut.
Triangulez.
- Știi cum se face? - Da.
Cu triunghiuri.
E o practică standard.
Determin direcția deplasărilor trupelor, apoi triangulez pentru a le găsi bazele.
Dar estimez unghiurile.
Ar fi fost mult mai precis cu un raportor.
Chiar am adus un raportor.
- Da? - Nu.
Nu știu ce-i ăla și am urât matematica.
Te las singură mă duc să cercetez clădirea,
fiindcă tu ești aia deșteaptă și o să-i dai de cap.
Ellie?
Da?
I-ai dat de cap?
Cred că da.
Bine.
O luăm pe un drum sigur spre vest, până ajungem aici.
Să-ți arăt...
Au echipe care patrulează la nord și la sud.
Sunt răspândiți destul de uniform, așa că supraveghează întreaga zonă.
Dar între punctele astea e un gol.
Vezi clădirea asta lungă de pe hartă?
- Da. - Traversăm prin ea și evităm patrulele.
- Ce e clădirea lungă? - Habar n-am.
Dar începe din zona rezidențială,
deci poate fi un depozit.
E o clădire foarte mare, n-ar ignora-o pur și simplu.
De ce nu patrulează acolo?
Infectați.
Probabil.
Dacă trecem de ea, ieșim în spatele patrulelor.
Și spitalul e la vreo 400 de metri.
Nora ar trebui să fie la parter, în capătul aripii nordice.
De unde naiba știi asta?
Ăștia trăncănesc nonstop. Aud tot.
Ce idioți!
Își divulgă pozițiile prin stație în plin război.
Da. Așa că m-am gândit.
Știi oamenii cu care se luptă? „Cicatricile”?
Știm deja că folosesc arcuri și săgeți.
Și pare că fac parte dintr-un cult sau sunt habotnici.
- Ai auzit vreodată de amish? - Amish? Nu.
Ei bine, prin anul 2003
trăiau în Pennsylvania,
dar duceau un stil de viață ca în anii 1800.
Așa or fi și Cicatricile.
Fără electricitate sau tehnologie.
Fiindcă trăsniții ăștia vorbesc prin stație
de parcă știu că nu-s ascultați.
Da, și nu le-a păsat că a dispărut o stație.
E bine. Sunt prea încrezători. Ne oferă un avantaj.
Așa e.
Dar plănuim să facem ceva nesăbuit, deci se anulează.
Dacă plecăm acum,
ajungem la clădirea imensă pe întuneric, nu?
Hai să fim nesăbuite!
Drumul ăsta chiar e sigur?
N-ai încredere?
Am încredere în tine, dar nu în Seattle.
Nici eu. Dar hai să pretindem că e totul în regulă!
Dacă mă agit prea tare, o să vomit din nou.
Bine, atunci. Ce zici de asta?
Ce nume îi pui?
Dacă e fată, Ellie.
Dacă e băiat, Elijah.
- Serios? - Nu.
De ce? E un nume mișto.
Ce dracu'?
SIMTE-I IUBIREA SIMTE ASTA, TÂRFO
Dumnezeule!
N-ar trebui să fim aici. Nu trebuia să fi venit.
Nu trebuia să te aduc aici. Ești însărcinată.
Ce fac?
Dina, vrei să ne întoarcem?
Te duc înapoi. Nu trebuie să faci asta cu mine.
Ce proastă sunt!
Nu m-ai întrebat despre prima persoană pe care am ucis-o.
Bine. Cine a fost?
Când eram mică, locuiam într-o cabană într-o pădure la nord de Santa Fe.
Mai erau câteva familii prin zonă,
dar, în principiu, stăteam singure acolo.
Și mă plictiseam rău doar cu mama și cu sora mea.
Le imploram să mă lase să mă joc afară.
Dar mamei îi era teamă și nu mă lăsa să ies afară singură.
Dar într-o zi am ieșit.
Aveam armă, nu se punea nimeni cu mine.
Deja știi cum se termină povestea,
fiindcă nu mai locuiesc într-o cabană la nord de Santa Fe
și nu mai am nici mamă sau soră.
Toți avem un trecut dezastruos
și am auzit poveștile de rahat ale tuturor,
deci cum crezi că e a mea?
Nu știu. Atacatori?
Doar unul.
Și apoi?
Ai ajuns acasă.
Ele muriseră, el plecase?
Aproape. El era încă acolo.
Le-am auzit țipând.
Și m-am întors cu arma,
dar am fost prea lentă, aveam opt ani.
Când m-a auzit, s-a întors și părea foarte șocat.
Și, după ce l-am împușcat, părea și mai... șocat.
La naiba! Îmi pare rău.
N-am știut. Am crezut...
- Cum ai ajuns la Jackson? - Nu contează.
Asta contează acum.
Orice motiv le-a dat Joel ca să facă ce au făcut,
nu a meritat să moară așa.
Și dacă n-aș fi plecat de acasă atunci?
Dacă mama și sora mea ar fi murit bătute în fața mea?
Dacă nemernicul ăla m-ar fi obligat să văd asta?
Se schimba ceva dacă familia mea i-ar fi atacat oamenii înainte?
Nu.
Și, dacă nu l-aș fi ucis, dacă ar fi scăpat,
îți dau cuvântul meu că l-aș fi vânat fără încetare.
Fără încetare.
Mă întorc dacă vrei.
Și continui dacă vrei.
Nu există răspuns corect.
Dacă mor, îmi asum asta.
N-o să fie vina ta.
Deci ce vrei să faci?
Continuăm.
- Vezi ceva? - Nu. Să mergem!
Repede! Jos!
Acoperă-mă!
Măcar n-am rămas blocate.
Și mai sunt două avantaje.
Proiectoarele sunt montate sus, ca să scruteze exteriorul,
ceea ce înseamnă că nu bat înăuntru.
Bun. Care e celălalt avantaj?
Ușa aia e deschisă și n-a ieșit nimic de acolo ca să ne omoare.
- Încă. - Super!
Poate.
O să arunc o privire.
Da, du-te tu,
pentru că tu ești cea imună.
Cum arată?
Bântuit, dar gol.
La fel ca noi.
Nu spun că n-o să găsim Infectați acolo.
De fapt, e imposibil ca tot locul ăsta să fie gol.
Dar, prin deducție, n-o să găsim o hoardă, nu?
Nu suntem în subteran,
și Lupii sunt alături, cu mașinile și proiectoarele lor.
O hoardă n-ar ignora așa ceva.
Deci am putea să dăm peste câțiva rătăciți și niște Clickeri.
Ne descurcăm cu ei. Am mai făcut-o de mii de ori.
Da, o să fim bine.
Dar nu tragem decât în caz de forță majoră.
Dacă Lupii aud arme de foc, o să ne vâneze o întreagă armată.
- Bine. - Ellie!
Ce e?
Dacă se împute treaba și trebuie să tragem cu arma sau să fugim,
fugim.
Forță majoră. Am înțeles.
Crezi că o să încep să trag, orice ar fi?
Faci asta de fiecare dată. Da.
Nu te supăra!
Ești un pic dementă, iar asta e incitant.
E unul dintre motivele pentru care te iubesc. Dar vreau să scap de aici.
Mă iubești?
- Eu te... - Știu.
Spune-mi, deci, care e planul?
Cuțite sau fugim.
Bine, Demento.
Pornim.
Până acum e bine.
Stai!
Auzi ceva?
Nu.
Pe aici, atunci?
Da.
Sunt multe ferestre. Să fim atente!
Bine.
Dina!
Ce dracu' e ăla? Și de ce se ascunde?
Cred că e unul deștept.
Ca cea care m-a urmărit la supermarket.
Bine, dar ai omorât-o, deci îl putem omorî și pe ăsta, nu?
Da, am omorât-o. Dar nu înainte să mă capseze.
- Te-a mușcat? - Și ce voiai? Să-ți spun?
Ai fi...
Ascultă, dacă e ca cealaltă,
o să fie rapid și viclean.
Dar acum suntem două contra unul.
Nemernicul o să încerce să ne flancheze, așa că mai bine îl flancăm noi primele.
Ne despărțim.
Dacă se ia după una,
cealaltă îl atacă din spate.
Merge așa?
Merge.
- Ce facem? - Nu știu.
- Ne întoarcem pe unde am venit. - Bine.
Dacă fugim, o să ne vâneze. Mergem încet.
Vezi cușca aia? O să ademenesc cât mai mulți.
Tu fugi acolo, închizi poarta.
Te blochezi și rămâi acolo.
Dina, eu pot fi mușcată. Mult. Tu nu poți.
Fă cum spun!
Fugi!
- Ai fost mușcată? - Ce? Nu.
E teafără.
M-am uitat. N-au mușcat-o.
Jesse, jur.
Trebuie să mergem.
Nu vă opriți! Tot înainte!
- Îi vedem! - Fugiți!
Se îndreaptă spre vest.
Acolo!
Parcul! O să scăpăm de ei acolo.
Haideți!
Opriți-vă! Nu intrăm acolo.
Trei necunoscuți. I-am urmărit până în parc.
Sunt înarmați. Nu-s Cicatrici.
Ce fac?
- Stați! - Dacă încearcă să iasă, împușcați-i!
Nu intră în parc.
Nu-mi vine să cred!
Minunat! Mai mulți Infectați.
Poate. Dar nu ne putem întoarce pe acolo.
Haideți!
Jesse!
- Ce e? - Cum ne-ai găsit?
Harta pe care ați lăsat-o la teatru.
O triangulație impresionantă, apropo.
- Mersi. E meritul Dinei. - Nu mă așteptam să fi fost tu.
Cum ai găsit teatrul?
Ți se pare că vreau să vorbesc cu tine acum?
Ai venit singur?
Nu. Am venit cu Tommy.
Ne-am despărțit la periferie, să parcurgem mai mult teren.
- Incredibil! V-au trimis după noi. - Ba nu.
Dar aici veneați la moarte sigură, așa că am plecat a doua seară,
și bine am făcut.
- Ne-am descurcat bine până când... - Până când ce?
Până n-am mai făcut-o.
Tommy e bine?
Așa sper. Am stabilit să ne întâlnim dimineață.
Și ce facem acum?
Găsim o cale de ieșire, ne întoarcem la teatru,
stăm acolo o noapte, ne întâlnim cu Tommy
și mergem toți acasă.
- Nu. - Ellie!
Ce dracu' e aia?
Hei! Mișcați-vă!
Nu, stați, vă rog! Așteptați!
Nu-s ca ceilalți! Vă rog!
Nu, stați! O să mă alătur vouă!
Mă alătur vouă.
- Prea târziu, Lupule. - Stați! Știu lucruri.
Știu ce plănuiește Isaac. Pot să vă ajut...
Nu ne interesează cuvintele tale.
Căci sufletul pervertit cunoaște doar minciuna. Așa a spus Profetul.
- Să ne călăuzească! - Nu!
Nu!
Vă rog! Nu!
Nu!
Vă rog!
- E învăluit în păcat. - Nu!
- Izbăvește-l, ca să-i cunoască iubirea. - Nu!
Nu!
Nu, vă rog! Nu!
Doamne, nu!
Acum e mântuit.
La naiba!
Îi distrag eu. Scoate-o de aici!
Ne vedem la teatru! Du-te!
N-o să scapi, Lupule.
Ea te vede. Ea ne veghează pe toți!
Nu e aici.
Să ne călăuzească!
Împrăștiați-vă! Mișcați-vă!
SPITALUL LAKEHILL
Ce se întâmplă?
Nu sunt sigur. Verific.
Hai, Bonnie!
O fi fost vreo rozătoare.
Niciun pericol.
Gata.
Las-o jos!
Mâinile sus! Întoarce-te!
Mă mai ții minte?
Da. Mă mai ții minte.
Ce vrei?
Unde e Abby?
- Nu știu. - Ba știi.
Dacă mă împuști, se umple camera de soldați.
Tu tot moartă o să fii.
Spune-mi unde e și poate te las să pleci.
- Te-am fi putut omorî. - Poate că trebuia.
Sau poate că trebuia să nu fi venit la Jackson, Nora.
Unde e Abby?
Îmi pare rău că ai fost martoră.
Nimeni n-ar trebui să vadă așa ceva.
Încetează!
Uneori, noaptea, încă îi mai aud țipetele.
A avut o moarte groaznică.
Da.
Da, javra aia ordinară și-a meritat-o.
Nenorocito!
Intrus!
Hei! Împușcați-o!
La naiba!
Nu!
Nora, o să mori!
Nora!
S2
Rahat, e deschis!
E deschis puțul liftului! Sigilați aripa!
Înapoi!
E deschis puțul liftului.
CAMERĂ ELECTRICĂ
Târfă proastă!
Spori.
Inspirăm spori.
Suntem infectate.
Ne-ai omorât pe amândouă.
Zău?
Tu ești...
Tu ești ea.
Fata imună. Ești...
Chiar exiști.
Da.
Unde e Abby?
Nu știi ce a făcut el?
Nu-mi pasă.
Nu-ți pasă?
I-a omorât pe toți oamenii din acel spital,
inclusiv pe singura persoană care putea să facă un tratament cu ajutorul tău.
Acela era tatăl lui Abby.
Iar Joel...
Joel l-a împușcat în cap.
Asta a făcut.
Știu.
Unde e Abby?
Nu.
Unde este?
Nu.
Unde este?
Nu.
Unde e?
Bună, puștoaico!
Bună!
Subtitrarea: Valeriu Cosa