TRAPPE KÆLDERADGANG
SMERTESKALA
DIN TRYGHED ER VIGTIG FOR OS. VASK VENLIGST HÆNDER.
Dine soldater er loyale.
De frygter vist, at vi henretter dig.
Hvis jeg skulle henrettes, var Isaac selv kommet.
Der er skyderi nær grænsen mellem os og scarerne.
Fredsaftalen er brudt. Det håndterer han.
Hvis vi skal i krig, får vi brug for soldater,
så han spekulerer på, hvorfor du dræbte nogle af dine egne.
Inklusive Leon.
Leon.
Jøsses.
Hvad skete der?
- Min enhed skulle... - Sikre hospitalet.
Jeg gav dig selv ordren, Elise. Hvad skete der?
Vi ryddede de første seks etager.
Der var et par smittede hist og her. Intet særligt.
Vi manglede kun kælderen.
B1, B2, B3.
Vi forventede det værste.
Det er den slags miljø, de kan lide, og de gamle sagde,
de bragte de første cordyceps-patienter dertil i 2003.
Og vi havde svært ved at komme derned.
Trappen her
og her var kollapset.
Og elevatorerne sad fast under stueetagen.
Den eneste ind- og udvej er her.
Trappen her.
Så i går sendte jeg en deling derned. Ned til B1.
- Og? - Ingenting.
Etagen var tom, ikke engang rotter.
Så i dag, B2. Jeg håbede på det samme.
Jeg sendte endnu en deling ned, og jeg gav Leon kommandoen, for...
...han er min bedste.
Han fortæller mig straks,
at der er cordyceps på væggene, på gulvet.
De finder sandsynligvis smittede, men det var også målet,
så jeg bad dem fortsætte.
Fem minutter senere
havde han...
Han havde åndedrætsbesvær.
Han kunne knap tale.
Jeg tænkte,
at han var blevet bidt.
Jeg sagde: "Leon, blev du bidt?" Han sagde...
Han sagde: "Det er i luften."
Han sagde: "Det er i luften.
Luk os inde."
Det var ikke i skakterne,
ellers var vi smittet for ugevis siden.
Så jeg samlede mit andet hold, og vi låste døren til B2,
og vi låste døren til B1.
Og vi gjorde, som Leon sagde.
Vi lukkede dem inde.
Er intet andet kommet ud?
Er ingen andre blevet syge?
Okay.
Vi kan ikke miste vores hospital.
Jeg informerer kun dem, der har brug for at vide det.
Som jeg ser det, sergent Park,
løste du situationen på permanent og heroisk vis.
Vi står i gæld til dig.
Jeg er ked af din søn.
SEATTLE DAG TO
Control 14, på vej vestpå mod 13th og Bradford. Vi er 1,6 kilometer væk.
Modtaget.
Tredje enhed.
Ta-da!
- Hvad? - Lys.
Godt.
De har en stor generator dernede. Naturgas, skatter.
- Har du regnet det ud? - Næsten.
Du finder en sikker passage til hospitalet, ikke?
Kan jeg hjælpe?
Nej.
Fordi jeg er dum?
Det ville jeg ikke sige.
Hvad ville du så sige?
Ikke-skoleorienteret.
Jeg gik i skole. Lad mig hjælpe.
Jeg triangulerer.
- Ved du, hvordan det fungerer? - Ja.
Med trekanter.
Det er ret standard.
Jeg har registreret deres bevægelser og triangulerer dem til baserne.
Jeg må gætte vinklerne.
En vinkelmåler ville hjælpe en del.
Jeg har en vinkelmåler med.
- Har du? - Nej.
Jeg ved ikke, hvad det er.
Jeg lader dig være og udforsker resten af stedet,
for du er vildt klog, og du regner det ud.
Ellie?
Ja?
Regnede du det ud?
Det tror jeg.
Godt.
Vi følger en sikker passage vestpå hertil.
Her, lad mig vise dig det.
De patruljerer mod nord og syd, sådan her.
De er lige spredt ud, så de overvåger hele området.
Men der er en åbning her og her.
Ser du den lange bygning her på kortet?
- Ja. - Vi skærer igennem her og sniger os ind.
- Hvad er den lange bygning? - Ingen anelse.
Den er uden for boligområdet,
så måske er det en lagerbygning.
Det er en stor bygning at ignorere.
Hvorfor ingen patruljer?
Smittede.
Sandsynligvis.
Hvis vi klarer den, dukker vi op bag deres patruljer.
Hospitalet er ca. 400 meter derfra.
Nora bør være på første sal i enden af nordfløjen.
Hvordan ved du dét?
De holder aldrig kæft. Jeg hører alt.
Tåber.
De er midt i en krig og sender deres positioner.
Ja, det har jeg tænkt på.
Deres modstandere, "scarerne"...
Vi ved, de bruger bue og pil.
Og de virker kultagtige eller meget religiøse.
- Har du hørt om Amish-folket? - Nej.
De fandtes tilbage i 2003.
Primært i Pennsylvania.
De levede som var det 1800-tallet.
Måske er scarerne sådan.
Ingen strøm eller teknologi.
For de taler på radioen,
som om ingen lytter.
De var ligeglade med en forsvunden walkie.
De er for sikre på sig selv. Vi har en fordel.
Ja.
Men vores plan er dumdristig, så det betyder ikke ret meget.
Hvis vi rejste nu,
ville det blive mørkt, når vi nåede bygningen, ikke?
Lad os være dumdristige.
Er du sikker på det her?
Tror du mig ikke?
Jeg stoler ikke på Seattle.
Heller ikke jeg, men lad os lette humøret,
for hvis jeg bliver ængstelig, kaster jeg op.
Okay, jeg har et spørgsmål.
Hvad vil du kalde den?
Hvis det er en pige, Ellie.
Hvis det er en dreng, Elijah.
- Virkelig? - Nej.
Det er da et sejt navn.
Hvad fanden?
MÆRK HENDES KÆRLIGHED MÆRK DET HER, KÆLLING
Åh gud.
Vi bør ikke være her. Det er en fejl.
Det er min skyld. Du er gravid.
Hvad har jeg gang i?
Dina? Vil du tage tilbage?
Jeg følger dig. Du behøver ikke gøre det her.
Jeg er så dum.
Du spurgte aldrig ind til mit første drab.
Okay. Hvem?
Da jeg var lille, boede vi i en hytte i en skov nord for Santa Fe,
og der var familier spredt rundt omkring,
men vi var ret alene.
Jeg kedede mig så meget med min mor og søster,
at jeg tiggede om at lege udenfor.
Men min mor var bange og ville ikke lade mig gå udenfor alene.
Men en dag gjorde jeg det.
Og jeg havde en pistol.
Du ved, hvordan historien slutter,
for jeg bor ikke i en hytte i Santa Fe længere,
og jeg har hverken mor eller søster.
Men alle har traumer,
og vi har hørt alles elendige historier,
så hvordan mon denne er?
Det ved jeg ikke. Røvere?
Kun én.
Og så?
Du kom hjem.
De var døde. Han var borte?
Næsten. Han var der stadig.
Jeg hørte dem skrige.
Jeg løb ind med pistolen,
men jeg var otte og for langsom.
Da han hørte mig, vendte han sig om og så forbløffet ud.
Da jeg skød ham, så han endnu mere forbløffet ud.
Fuck, det er jeg ked af.
Jeg troede...
- Hvordan kom du til Jackson? - Glem det.
Det her er det vigtigste.
Uanset hvad Joel gjorde,
så fortjente han ikke at dø.
Hvad hvis jeg ikke havde sneget mig ud?
Var min mor og søster så blevet tæsket ihjel foran mig?
Hvad hvis svinet havde fået mig til at se på?
Ville det så gøre en forskel, hvem der startede det?
Nej.
Og hvis jeg ikke havde dræbt ham, hvis han var sluppet væk,
så havde jeg jaget ham for evigt.
For evigt.
Jeg tager gerne tilbage.
Og jeg fortsætter gerne.
Intet svar er korrekt.
Jeg tager ansvar for min død.
Ikke dig.
Så hvad vil du gøre?
Fortsætte.
- Kan du se noget? - Nej. Kom.
Skynd dig. Ned.
Dæk mig.
Vi er ikke indespærret.
Der er to andre plusser.
Deres projektørlys er højt oppe og peger udad,
så de kan intet se indad.
Godt. Hvad er det andet plus?
Døren er åben, og intet er kommet ud for at dræbe os.
- Endnu. - Storartet.
Måske.
Jeg kigger lige.
Ja, gør du det,
for du kan ikke blive smittet.
Hvordan ser det ud?
Hjemsøgt, men tomt.
Ligesom os.
Hør, der er muligvis smittede derinde.
Stedet kan umuligt være tomt.
Men det bliver næppe en horde, vel?
Vi er ikke under jorden,
og der er wolves derude med køretøjer og lys.
Det ignorerer en horde næppe.
Så vi har måske et par strejfere og et par clickere?
Det har vi klaret en million gange.
Ja, vi klarer os.
Men at skyde er sidste udvej, okay?
Hvis wolvesene hører skud, får vi en hel hær i hælene.
- Fint. - Ellie.
Hvad?
Hvis det bliver slemt, og vi enten kan skyde eller stikke af,
så stikker vi af.
Sidste udvej. Jeg forstår.
Tror du, at uanset hvad, så vil jeg bare skyde?
Hver gang. Ja.
Bliv ikke vred.
Du er lidt vanvittig, og det er spændende.
Det er en af grundene til, jeg elsker dig. Men jeg håber at overleve.
Elsker du mig?
- Jeg... - Jeg ved det.
Sig mig, hvad er planen?
Knive eller stik af.
Okay, galning.
Så er det nu.
Så langt, så godt.
Vent.
Kan du høre noget?
Nej.
Så denne vej?
Ja.
Her er mange vinduer. Vi må være forsigtige.
Okay.
Dina.
Hvad fanden er dét? Hvorfor gemmer den sig?
Den er vist intelligent.
Ligesom den, der stalkede mig.
Den dræbte du, så vi kan også dræbe den her, ikke?
Ja, jeg dræbte den. Men den fik mig først.
- Bed den dig? - Burde jeg have nævnt det?
Du ville have...
Hvis den er ligesom den anden,
vil den være hurtig og listig.
Men denne gang er vi to.
Den vil prøve at snige sig ind på os, så lad os komme den i forkøbet.
Vi deler os.
Hvem end den følger,
så sniger den anden sig ind på den.
Er det en plan?
Ja.
- Hvad nu? - Ingen anelse.
- Lad os gå tilbage. - Okay.
Vi går langsomt, så de ikke jager os.
Kan du se hegnet? Jeg lokker dem derover.
Løb derind, luk portene.
Bare luk dem, og bliv derinde.
Dina, jeg kan blive bidt. Det kan du ikke.
Gør, som jeg siger.
Afsted!
- Blev du bidt? - Hvad? Nej.
Hun er okay.
Jeg så på. De bed hende ikke.
Jesse, jeg sværger.
Vi må afsted.
Stop ikke. Fortsæt.
- Vi ser dem! - Afsted!
De løber mod vest.
Derovre!
Parken! Dér kan vi ryste dem af!
Kom nu!
Stop. Vi går ikke derind.
Fem. Tre ukendte. Vi jagede dem ind i parken.
Tungt bevæbnede. Ikke scarer.
Hvad laver de?
Hvis de forsøger at komme ud, så skyd dem.
De kommer ikke i parken.
Det er løgn.
Storartet. Flere smittede.
Måske. Men vi kan ikke gå tilbage dén vej.
Kom.
Jesse.
Jesse!
- Hvad? - Hvordan fandt du os?
Kortet, I efterlod i teatret.
Imponerende triangulering.
- Det var Dina. - Jeg troede ikke, det var dig.
Hvordan fandt du teatret?
Ligner jeg én, der har lyst til at snakke?
Kom du alene?
Nej. Mig og Tommy.
Vi delte os ved byen for at afdække mere.
- Tænk, de sendte jer. - Det gjorde de ikke.
Men I ville dø herude, så vi sneg os ud aftenen efter,
og det var godt.
- Det gik godt, indtil... - Indtil hvad?
Indtil det ikke gjorde.
Er Tommy okay?
Forhåbentlig. Vi skal mødes i morgen.
Hvad nu?
Vi finder en vej tilbage til teatret,
overnatter, mødes med Tommy,
og så tager vi hjem.
- Nej. - Ellie.
Hvad fanden er dét?
Hey. Afsted.
Nej, vent!
Jeg er ikke som de andre!
Nej, vent. Jeg tilslutter mig jer!
Jeg tilslutter mig.
- For sent, wolf. - Nej, jeg ved ting.
Jeg kender Isaacs plan. Jeg kan hjælpe jer...
Vi er ikke interesserede.
Den korrumperede sjæl kender kun løgne. Således talte Profeten.
- Må hun vejlede os. - Nej.
Nej.
Nej!
Jeg beder jer. Nej!
Nej!
Nej.
Jeg beder jer.
- Han er fuld af synd. - Nej.
Sæt ham fri. Han skal mærke hendes kærlighed.
Nej. Jeg beder jer.
Gud, nej.
Nu er han fri.
Fuck.
Jeg fører dem væk. Få hende ud.
Jeg møder jer i teatret. Afsted!
Du slipper ikke væk.
Hun ser dig. Hun våger over os alle!
Hun er her ikke.
Må hun vejlede os.
Okay, spred jer. Fortsæt.
Hvad har vi?
Ikke sikker. Jeg ser på det.
Kom så, Bonnie.
Det var vist et lille dyr.
Klar bane.
Sådan.
Læg det ned.
Hænderne op. Vend dig om.
Kan du huske mig?
Ja. Du husker mig.
Hvad vil du?
Hvor er Abby?
- Det ved jeg ikke. - Jo, du gør.
Hvis du skyder mig, kommer soldaterne.
Du vil stadig være død.
Sig, hvor hun er, så overlever du måske.
- Vi kunne have dræbt dig. - Det burde I nok.
Ellers måske burde I have holdt jer væk fra Jackson, Nora.
Hvor er Abby?
Jeg er ked af, du så det ske.
Ingen burde se den slags.
Stop det.
Om natten hører jeg stadig hans skrig.
Det var en grufuld måde at dø på.
Ja.
Den lille kælling fik som fortjent.
Møgsvin!
Indtrængende!
Hey! Skyd hende!
Fuck!
Nej.
Nora, du skal fucking dø!
Nora!
Fuck, den er åben.
Skakten er åben. Luk til gangen!
Tilbage!
Skakten er åben.
ELRUM
Din dumme kælling.
Sporer.
Vi indånder sporer.
Vi er smittet.
Du har dræbt os begge.
Har jeg?
Du er...
Du er hende.
Den immune pige. Du er...
Du findes.
Ja.
Hvor er Abby?
Ved du ikke, hvad han gjorde?
Jeg er ligeglad.
Er du ligeglad?
Han dræbte alle på hospitalet,
inklusive den eneste person, der kunne lave en vaccine.
Det var Abbys far.
Og Joel...
Joel skød ham i hovedet.
Det var, hvad han gjorde.
Det ved jeg godt.
Hvor er Abby?
Nej.
Hvor er hun?
Nej.
Hvor er hun?
Nej.
Hvor er hun?
Hej du.
Hej.
Tekster af: Jonas Kloch