SCHODIŠTĚ PŘÍSTUP DO SUTERÉNU
TABULKA BOLESTIVOSTI
VAŠE POHODLÍ A BEZPEČÍ JSOU PRO NÁS DŮLEŽITÉ.
Vojáci jsou vůči vám loajální.
Asi se bojí, že vás popravíme.
Kdyby to tak bylo, dorazil by sám Isaac.
U hranic došlo k přestřelce se Zjizvenci.
Možné porušení úmluvy. Má teď jiné starosti.
Jestli zase vypukne válka, budeme potřebovat všechny.
Takže se diví, proč jste podle všeho zabila některé z našich lidí.
Včetně Leona.
Leona?
Leona.
Ježíši.
Co se stalo?
- Moje jednotka zodpovídá za... - Zajištění nemocnice.
Znám vaše rozkazy, Elise, jsou ode mě. Co se stalo?
Vyčistili jsme ji až do šestého patra.
Tu a tam pár nakažených. Nic, co by nešlo zvládnout.
Zbýval už jen sklep.
B1, B2, B3.
Čekali jsme to nejhorší.
Prostředí, které jim vyhovuje, plus starší vojáci tvrdili,
že v roce 2003 tam dolů nosili první pacienty s cordycepsem.
A taky jsme měli stížený přístup.
Tahle schodiště, tady
a tady, se zřítila.
A výtahy uvázly v šachtě pod úrovní podlahy.
Jediná cesta dovnitř i ven vede tudy.
Po schodech.
Takže jsem včera poslala četu do B1.
- A? - Nic.
Podlaží bylo prázdné, ani žádné krysy.
Takže dneska B2. Čekala jsem totéž.
Poslala jsem tam další četu, a dala velení Leonovi, protože...
je můj nejlepší.
Za pár minut se ozval.
Na zdech byl cordyceps, i na podlaze.
Dalo se čekat, že najdou i nakažené, ale kvůli nim tam šli.
Tak jsem jim řekla, ať pokračují.
Za pět minut se ozval zas.
Ale tentokrát...
nemohl pořádně dýchat.
Sotva mluvil.
Myslela jsem,
že ho kousli.
Řekla jsem: „Leone, kousli tě?“ On na to...
„Je to ve vzduchu.“
Řekl: „Je to ve vzduchu.
Odřízni nás.“
Ve ventilaci to nebylo,
to bychom se nakazili už před týdny.
Tak jsem zavolala druhý tým a zamkli jsme jediné dveře do B2
a jediné dveře do B1.
Tak, jak Leon řekl.
Odřízli jsme je.
A ven se nic nedostalo?
Nikdo další neonemocněl?
Dobře.
Nemocnice je zdroj, o který přijít nemůžeme.
Povím to jen těm, co to vědět musí, a nikomu jinému.
Celou situaci jste vyřešila
trvalým a hrdinským způsobem, seržantko Parková.
Jsme vašimi dlužníky.
A vašeho syna je mi líto.
SEATTLE DEN DRUHÝ
Stanoviště 14, směřujeme severně na 13. a Bradfordskou. Jedna míle.
Jedna míle. Rozumím.
Mobilní tři.
Tadá!
- Co je? - Světlo.
Skvěle.
Mají tam dole obří generátor. Zemní plyn, zlato!
- Už jsi to vymyslela? - Dělám na tom.
Najdeš ale bezpečnou cestu do nemocnice, viď?
Můžu ti pomoct?
Ne.
Protože jsem blbá?
Ne, tak bych to neřekla.
Vážně? A jak teda?
Nedovzdělaná.
Ale prd, do školy jsem chodila. Ukaž.
Triangulace.
- Víš, jak to funguje? - Jo.
Trojúhelníky.
Není to těžký.
Sleduju pohyb jednotek a vypočítávám vzdálenost k jejich základnám.
Úhly ale musím odhadovat.
S úhloměrem by to bylo přesnější.
Ten jsem si s sebou vzala.
- Vážně? - Ne.
Nevím, co to je, matiku jsem nesnášela.
Nechám tě teď být, a půjdu prozkoumat zbytek budovy,
protože seš děsně chytrá a vedeš si skvěle.
Ellie?
Ano?
Přišlas na to?
Myslím, že jo.
Fajn.
Půjdeme bezpečně na západ až do tohoto bodu.
Ukážu ti to.
Linie hlídek vedou na sever a na jih. Takhle.
Jsou rovnoměrně rozestavěné, takže hlídají všechno.
Ale tady uprostřed je díra.
Vidíš tady na mapě tu dlouhou budovu?
- Jo, fajn. - Takže jí projdeme a proklouzneme jim.
- Co je ta dlouhá budova zač? - Netuším.
Ale není v rezidenční čtvrti,
takže to může být třeba skladiště.
Je sakra velká na to, aby ji ignorovali.
Proč ji nehlídají?
Nakažení.
Nejspíš.
Když jí ale projdeme, dostaneme se za jejich hlídky.
Nemocnice odtamtud bude tak 400 metrů.
Nora by měla být v prvním podlaží, na vzdáleném konci severního křídla.
Jak tohle sakra víš?
Pořád melou. A slyším všechno.
Debilové.
Jsou uprostřed války a oni řvou do éteru svoje pozice.
Jo, taky jsem si to říkala.
Ty lidi se kterými bojují, ti Zjizvenci?
Víme, že používají luky a šípy, že?
Působí sektářsky, nebo minimálně zbožně.
- Víš, kdo byli Amišové? - Amišové? Ne.
No, v roce 2003 ještě existovali.
Hlavně v Pensylvánii,
ale žili jako na počátku 19. století.
Zjizvenci jsou asi podobní.
Žádná elektřina, ani technologie.
Protože tihle pitomci kecají, jako by věděli,
že je nikdo neposlouchá.
Jo, a bylo jim i jedno, že ztratili vysílačku.
To je dobrý. Až moc si věří. Máme výhodu.
Ano.
Ale náš plán je dost riskantní, čímž se to vyrovnává.
Když vyrazíme teď,
bude už tma, až k tý dlouhý budově dorazíme, ne?
Tak zariskujeme.
Určitě je to bezpečná cesta?
Nevěříš mi?
Tobě jo, ale Seattlu ne.
Já také ne. Ale budeme dělat jako nic,
jinak se z nervů zase pozvracím.
Dobře, co tohle?
Jaký mu dáš jméno?
Když to bude holka, Ellie.
A když kluk, Elijah.
- Vážně? - Ne.
Proč ne? Je to bezva jméno.
Co to sakra?
POCIŤ JEJÍ LÁSKU TUMÁŠ, ČUBKO
Proboha.
Neměly bychom tu být. Neměly jsme ani chodit ven.
Neměla jsem tě sem tahat. Čekáš dítě.
Co to sakra dělám?
Dino, chceš se vrátit?
Odvedu tě zpátky. Nemusíš se mnou chodit.
Jsem tak blbá.
Víš, nikdy ses mě nezeptala, koho jsem zabila prvního já.
Dobře. Koho?
Jako malá jsem bydlela ve srubu v lese, severně od Santa Fe.
Kolem žilo pár rodin,
ale vlastně jsme tam byli skoro sami.
Hrozně jsem se s mámou a ségrou nudila
a prosila je, aby mě nechávaly hrát si venku.
Ale máma se o mě bála, tak mě ven samotnou nepouštěla.
Jednou jsem ale utekla.
Měla jsem pistoli, tak čeho se bát?
Už asi víš, jak to dopadlo,
protože už v tom srubu nebydlím
a nemám už ani mámu se ségrou.
Všichni máme děsivou minulost
a všechny ty podělaný příběhy už známe,
co se podle tebe stalo?
Nevím. Nájezdníci?
Jen jeden.
A pak?
Přišlas domů,
byly mrtvé a on byl pryč?
Skoro. Ještě tam byl.
Slyšela jsem, jak křičí,
vběhla jsem tam s pistolí.
Ale byla jsem moc pomalá, bylo mi osm.
Když mě slyšel, otočil se, a vypadal dost zaskočeně.
A když jsem vystřelila, tak vypadal ještě... zaskočenějc.
Sakra, to mě mrzí.
To jsem netušila. Myslela...
- Jak ses dostala do Jacksonu? - To je fuk.
Záleží na tomhle.
Ať už Joel provedl těm lidem cokoliv,
takovou smrt si nezasloužil.
A já si říkám, co kdybych tehdy neutekla?
Co kdyby mi mámu a ségru umlátil přímo před očima?
Co kdybych se musela dívat, co jim ten hajzl dělá?
Bylo by to jiný, kdyby před tím moje rodina ublížila jeho lidem?
Ne.
A kdybych ho byla nezabila, a on utekl,
přísahám, že bych po něm pak šla věčně.
Věčně.
Vrátím se, jestli chceš.
Nebo půjdu dál, jestli chceš.
Správná odpověď neexistuje.
Když umřu, bude to moje vina.
Ty ne.
Tak jak se rozhodneš?
Jdeme dál.
- Vidíš něco? - Ne. Pojď.
Rychle, k zemi.
Kryj mě.
Aspoň nejsme zablokovaný.
A jsou tu další dvě pozitiva.
Ta světla jsou vysoko a pátrají venku,
takže uvnitř jsme mimo jejich dosah.
Fajn. A druhý pozitivum?
Dveře jsou otevřený a nic po nás nejde.
- Zatím. - Bezva.
Snad.
Podívám se.
Jo, jasně,
protože ty seš tady ta imunní.
Jak to tam vypadá?
Strašidelně, ale prázdně.
Jako my dvě.
Hele, neříkám, že se někde uvnitř neobjeví nakažení.
Není možný, aby tu všude bylo prázdno.
Ale dává smysl, že jich tam nebude celá horda, jasný?
Nejsme v podzemí
a Vlci jsou hned vedle se svými vozidly a světly.
To už by horda určitě nepřehlédla.
Takže tu bude možná pár zbloudilců a pár clickerů.
To zvládneme. Jako jsme to zvládly už milionkrát.
Jo, bude to dobrý.
Ale střelba je až poslední možnost, jasný?
Protože když nás uslyší Vlci, budeme mít za zadkem i je.
- Fajn. - Ellie.
Co je?
Když to bude zlý, a volba bude buď střílet, nebo utéct,
tak utečeme.
Poslední možnost, chápu.
Bojíš se, že začnu střílet, ať se děje, co se děje?
Ano, a to pokaždý, správně.
Nezlob se,
seš jen trochu cvok. Je to ale vzrušující.
A jeden z důvodů, proč tě miluju. Ale chci se odsud dostat.
Ty mě miluješ?
- Já... - Já vím.
Takže znova. Jak zní plán?
Nože a útěk.
Prima, cvoku.
Jde se.
Zatím dobrý.
Počkej.
Slyšíš něco?
Ne.
Takže tudy?
Jo.
Tady je hodně oken. Takže opatrně.
Dobře.
Dino.
Co to sakra je? A proč se schovává?
Bude to jeden z těch chytrejch.
Jako ten, co mě sledoval v tom obchodě.
Jo, ale toho jsi zabila, takže dostaneme i tady toho, ne?
Jo, zabila, ale předtím mě chytil.
- On tě kousnul? - To jsem ti to tehdy měla říct?
To bys mě...
Hele, jestli je tenhle stejnej,
bude rychlej a kradmej.
Ale tentokrát jsme dvě.
Bude se za náma plížit, tak ho v tom předejdeme.
Rozdělíme se.
Kterou nebude sledovat,
ta po něm vystartuje a sejme ho zezadu.
Platí?
Platí.
- Co teď? - Nevím.
- Jdeme tam, kudy jsme přišly. - Fajn.
Když poběžíme, poletí za náma. Takže pomalu.
Vidíš tam tu ohradu? Nalákám jich co nejvíc.
Doběhneš tam, zajistíš dveře
a zůstaneš tam.
Dino, mě kousnout můžou, a hodně, ale tebe ne.
Dělej, co říkám.
Běž!
- Kousli tě? - Co? Ne.
Je v pořádku.
Dívala jsem se. Nekousli ji.
Jesse, přísahám.
Musíme jít.
Nezastavujte, běžte.
- Vidíme je! - Rychle!
Běží na západ.
Tamhle!
Do parku! Tam se jim ztratíme!
Rychle!
Stůjte! Tam nepůjdeme.
Vypadá to na pět. Tři neznámí. Zahnaní do parku.
Těžce ozbrojení. Zjizvenci ne.
Co to dělají?
- Čekají. - Když vylezou, zastřelte je.
Do parku nejdou.
To si děláš srandu.
Bezva, další nakažený.
Možná. Ale tamtudy nemůžeme.
Jdeme.
Jesse.
Jesse!
- Co je? - Jak jsi nás našel?
Podle mapy v divadle.
Skvělá triangulace, mimochodem.
- Díky, vyměřovala to Dina. - O tom jsem nepochyboval.
Jak jsi našel to divadlo?
Vypadám snad, že chci s tebou teď mluvit?
Přišels sám?
Ne. S Tommym.
Rozdělili jsme se na okraji města.
- Divím se, že vás za námi poslali. - Neposlali.
Ale umřely byste tu, tak jsme se vyplížili následující večer,
což bylo sakra dobře.
- Vedly jsme si skvěle, než jsme... - Než co?
Než jsme to podělaly.
Je Tommy v pořádku?
Snad jo. Máme se sejít ráno.
Tak co teď?
Najdeme cestu ven, vrátím se do divadla,
kde přečkáme noc. Sejdeme se s Tommym
a půjdeme domů.
- Ne. - Ellie.
Co to sakra je?
Hej, běžte.
Ne, počkejte, prosím!
Nejsem jako ti ostatní! Prosím!
Ne, počkejte. Přidám se k vám!
Přidám.
- Je pozdě, Vlku. - Ne, počkejte. Dost toho vím.
Vím, co Isaac plánuje. Pomůžu vám. Pomů...
Tvá slova nás nezajímají.
Zkažená duše zná jen samé lži. Tak praví Prorokyně.
- Nechť nás vede. - Ne. To ne.
Ne.
Ne. To ne!
Prosím. Ne!
Ne!
Ne.
To ne.
Prosím.
- Uhnízdil se v hříchu. - Ne.
- Osvoboď ho, ať pozná Její lásku. - Ne.
Ne. To ne.
Ne. Prosím, ne.
Bože, to ne.
Nyní je osvobozen.
Do hajzlu.
Odlákám je. Dostaň je odsud. Dělej!
Setkáme se v divadle. Běž, sakra!
Nám neutečeš, Vlku.
Vidí tě. Bdí nad námi všemi!
Tady není.
Nechť nás vede.
Dobře, rozdělme se. Pohyb.
NEMOCNICE LAKEHILL
Co se děje?
Nevím jistě. Prověřím to.
Pojď, Bonnie.
Asi jen nějaký zvíře.
Všude čisto.
Hotovo.
Polož tu věc.
Ruce nahoru. Otoč se.
Vzpomínáš si na mě?
Jo, vzpomínáš.
Co chceš?
Kde je Abby?
- Nevím. - Ale víš.
Když mě zastřelíš, naběhnou sem všichni vojáci.
Ale ty už budeš mrtvá.
Řekni mi, kde je, a možná tě nechám žít.
- Mohli jsme tě zabít. - Možná jste měli.
A nebo jste se vůbec neměli do Jacksonu srát, Noro.
Kde je Abby?
Mrzí mě, že jsi to viděla.
Něco takovýho by neměl vidět nikdo.
Drž hubu.
Občas za noci pořád slyším ten křik.
Byla to strašná smrt, jakou umřel.
Jo.
Ten hajzl dostal, co si zasloužil.
Do prdele!
Vetřelec!
Hej! Zastřelte ji!
Sakra!
To ne.
Teď chcípneš, Noro!
Noro!
Sakra, jsou otevřený!
Šachta je otevřená. Uzavřete křídlo!
Zpátky!
Šachta je otevřená.
TECHNICKÁ MÍSTNOST
Ty pitomá mrcho.
Spóry.
Dejcháme spóry.
Jsme nakažený.
Obě jsi nás zabila.
Vážně?
Ty...
Ty seš ona.
Ta imunní holka. Seš...
skutečná.
Jo.
Kde je Abby?
Ty nevíš, co udělal?
Je mi to fuk.
Je ti to fuk?
Zabil všechny v tý nemocnici.
Včetně jedinýho člověka, co z tebe mohl vyrobit lék.
Byl to Abbyin otec.
A Joel...
Joel ho střelil do hlavy.
To udělal.
Já vím.
Kde je Abby?
Ne.
Kde je?
Ne.
Kde je?
Ne.
Kde je?
Ahoj, holka.
Ahoj.
Překlad: Jan Feldstein Titulky: Ludmila Vodičková