2018 SEATTLESKÁ KARANTÉNNÍ OBLAST
A co se týče toho dotyčnýho večera...
dobře víte, že jsem na voliče sakra hodnej, že jo?
- Říká se něco jinýho. - Ať si naserou.
Budou si přát radši mě než Greenberga.
Takže historka s Greenbergem.
Tři voliči u zdi.
Chytil jsem je při činu, jak roznášeli letáky.
WLF?
To jsem si myslel,
ale byly to nějaký zbožný magoři,
což jsem ale zkraje nevěděl.
Tak jsem zavolal posily a hádejte, kdo dorazil.
- Greenberg! - Greenberg!
Zastavili a vylezl z auta.
Naprosto příšerně nasranej.
Hned jsem to poznal. A začal: „Kvůli čemu to kurva voláš?
To nezvládneš tři voliče?
A co tu ty sráči vůbec provedli?“
A já: „Byli přistiženi při diseminaci.“
A on:
„Cože? Vy úchylové hnusný, vy si je tu honíte a stříkáte mi po ulicích?“
- No do prdele! - Přísahám.
A jeden z těch voličů se na mě podíval s výrazem: „Ty mu to nevysvětlíš?“
A já: „Ani nápad.“
A pak sám otevřel hubu a řekl:
„Víte, výraz ‚diseminace‘ může znamenat...“
Bum!
Greenberg mu přirazil hlavu ke zdi,
zuby venku,
všude samá krev.
A Greenberg pak řekl:
„Ptal se tě snad někdo, mrdkaři?“
Proč jim tak říkáte?
Občanům. Proč jim říkáte „voliči“?
Nevím,
protože tak jim říkají všichni. Na tom nesejde.
Protože jsme jim vzali práva.
Vzali jsme jim právo volit,
a někdo jim začal posměšně říkat „voliči“.
Teď už to víš.
Nic jsem tím nemyslel, seržo.
Jistěže ne, vždyť nemyslíš.
Seržante.
Nechte běžet motor.
Rozumím.
Kolik?
Hodně.
Možná WLF. Nabít zbraně.
- Ne. - Seržante?
Promluvím s nimi.
- Sám. - Ale protokol...
Protokol říká, že máte poslouchat velícího. Tečka.
Když vylezeme všichni, skončí to jako vždycky.
Protože jste samý Greenbergové.
Chcete umřít? Fajn.
Vy.
Pojďte se mnou.
Něco se naučíte.
Vy jste Isaac?
Hanrahanová?
Hej! Ne!
Vítejte v odboji.
Rozhodni se.
O 11 LET POZDĚJI
Proti bolesti nic!
A něco jinýho?
Nic, co by se hodilo.
Nemáš kvasinkovou infekci?
Zatím ne, ale dej mi čas.
Skvělá zpráva.
Našla jsem džbánek mlíka.
Mňam!
Nejdřív k němu přičichni,
pro jistotu.
Dobře, vzdávám to.
Jdu hlídat ven. Urychli to, jo?
Jo, už končím.
Nic jinýho tu není...
Hej, musím čůrat.
- Dej mi chvilku. - Dobře.
LÉKÁRNA
DEN PRVNÍ
Fajn, můžete jet.
Díky.
Seš v pořádku?
Jo.
Tak do toho.
Jedeme zabíjet.
Dobrá.
Nechápu to.
Nebombardovali to tu?
Jo, taky jsem slyšela.
Ale tuhle čtvrť asi ne.
A co ty duhový vlajky?
Nevím.
Asi tu žili optimisti.
HRDOST
Tak to by bylo hrdý Duhový město.
Takhle zblízka jsem tank ještě neviděla.
Ani já ne.
Ellie. Ellie!
Kryj mě.
Podívám se, jestli tam není munice.
Páni, FEDRA tu dostala na frak.
Myslíš, že to byli WLF?
Nevím.
Všechna těla mají uniformy FEDRY.
Jako by se poprali mezi sebou.
Dobrej postřeh.
O co asi šlo?
Co je tam?
Tři spálený kostry. Jako Apollo 1.
Jako co?
Grissom. White. Chaffee.
Astronauti.
Měli doletět na Měsíc jako první,
ale ani neodstartovali.
Uhořeli v kabině.
No,
alespoň umřeli za něco významnýho.
Jo.
Tohle byli jenom šmejdi, co je zabili jiný šmejdi.
To se podívejme.
Koukni na tu budovu na kopci.
To si děláš prdel.
No jasně, tak jdeme.
Seš si tím jistá?
Panebože. Hodláš mi to říct?
Když je takový nápis vidět na míle daleko,
chceš, aby o tobě lidi věděli.
A to znamená, že seš nejspíš připravená.
A?
Že jsou na kopci a uvidí, že se blížíme.
Na koni a za denního světla...
Nejspíš jo.
Takže počkáme do tmy a půjdeme pěšky.
A tohle je skvělý místo, protože poblíž nikdo není,
což jsi chytře ověřila tím hlučným poklopem tanku.
Neser.
Dobře, najdeme vrata, kterýma Shimmer projde.
Už jsem je našla.
Zařvi, kdyby tě chtěl někdo zabít.
Dobrej plán.
Pokračuj.
Dobře.
Docela ses zlepšila.
Díky.
To ty Joelovy lekce.
Naučil tě to dobře.
To jo.
- Máš hlad? - Hroznej.
Bezva. Tak jdeme. Připravím sušený hovězí.
Fajn.
Víš,
když jsem byl mladší, a chtěl jsem udělat dojem na ženu...
Musíš holt znát své silné stránky.
Styděl jsem se
a nevěděl, jak se ženami mluvit. Byl jsem nervózní.
Tak jsem
pro ně vařil.
A moc dobře.
Tak jsem si zasloužil kvalitní náčiní.
Měl jsem ale na něj peníze? Ne, neměl.
Chodíval jsem do jednoho krámu s kuchyňskýma potřebama,
jméno by ti nic neřeklo.
A jenom jsem zíral.
Na tohle.
Mauviel.
Nejlepší z nejlepších. Francouzské.
A říkal jsem si: „Dobrá, mám 30 let do penze.
Ale jednoho dne pánev od Mauvielu mít budu.
S pokličkou.“
A stalo se.
Jen jinak, než jsem plánoval.
Podivný to výhody apokalypsy.
Měď je trochu otravná.
Musí se pořád leštit. Ale zahřeje se ohromně rychle.
Vysoce vodivá.
Ovšem nedrží teplo tak dlouho jako litina,
proto je při výsleších
volbou číslo dva, ale...
když už Mauviel vlastníš, tak ho používáš.
Ona nade mnou bdí.
Pak tedy sleduje, jak dostáváš na prdel.
Víš, že existují Zjizvenci, co na nějakou
kouzelnou vílu na obloze nevěří, viď?
I někteří z vás chápou, že byla jenom člověk.
Kacíři.
Jistě.
Rukojeť se nikdy nezahřeje.
Úžasný detaily.
Kde zaútočí Zjizvenci příště?
Serafité.
Natáhni ruku.
Ježíš. Tohle je děs.
Drž hubu. Isaac ví, co dělá.
Krev!
Ano, pane.
Bdí nade mnou.
Naplňuje mou duši.
Bdí nade mnou.
Naplňuje mou duši.
Bdí nade mnou,
naplňuje mou duši.
Bdí nade mnou...
Naplňuje tvou duši. Když proženeš šíp hlavou malýmu klukovi,
naplní tím tvou duši?
Říká ti, abys zabíjel děti?
To vy zabíjíte naše děti.
Nemáme na výběr.
Naučili jste je po nás střílet.
Protože je vraždí vaši Vlci.
Protože jste je naučili po nás střílet.
Protože jste porušili mír.
Protože mír jste porušili vy. „Protože vy nebo protože my.“
Dnes tu s tebou debatu o slepici a vejci nepovedu.
Kde dojde k dalšímu útoku?
Prohrajete.
Vážně?
Synu...
máme automatické zbraně, nemocnice a...
vy magoři máte jen pušky se závěrem, luky a šípy, plus pověrčivost.
Tak mi pověz, jak přesně prohrajeme.
Den co den jeden z vašich Vlků přichází hledat pravdu
a přijme Ji do svého srdce. Den co den.
Den co den vás jeden Vlk opustí,
aby se stal Serafitem.
Zatímco nikdo z nás
se Vlkem ještě nikdy nestal.
Spálím ti každou část těla,
dokud mi neřekneš, co chci vědět.
Fajn.
Zjizvenec dostal, co si zasloužil.
Zvíře hnusný.
Žádná hlídka.
To je dobrý znamení.
Ne vždycky.
Takže přední vchod jsou bezpečnostní dveře.
Je nad ním kamera, což znamená, že to obejdeme?
Okno.
A kruci.
Druhý patro.
Takže tam někdo seskočil, vylezl po okapu, rozbil
okno a pořezal se, když lezl dovnitř.
No, asi budeme muset stejnou cestou.
A když narazíme na Vlky, co nebyli v Jacksonu?
Souhlas.
Můžeš. Dobrý.
Co to sakra je?
Není to jeden z nich.
Ne.
Ale rozhodně jsme tu správně.
Dino?
Ellie, běž.
Tihle to taky nebyli.
POCIŤ JEJÍ LÁSKU
Ta skupina z lesa. To oni to udělali.
Co to s tím Seattlem sakra je?
Stejná, jaký máme my.
Jestli přivolala posily...
Jo, musíme vypadnout.
Sakra. Schovej se!
Tudy.
Panebože.
Do hajzlu.
Koukněte...
Dohajzlu, podívej.
Zjizvenci dostali všechny.
Brancaccia a Welshe tu nevidím, ale jo, tohle je zbytek.
Ty, odřízni je!
- A co nejdřív zajistit stanoviště? - Řekl jsem, ať je odřízneš, kurva!
Ostatní to tu projdou, a pomalu.
Jestli jsou ty Zjizvenci furt tady, najděte je a zabijte.
- Issac je chce živý kvůli výslechu... - Ten tu není, jasný?
Vypadly z nich vnitřnosti,
takže je mi to u prdele.
Je mi u prdele, jestli to bude ženská nebo dítě,
nebo zasraný batole. Koukněte, co udělali!
Tak už kurva běžte!
Čisto.
Tahle strana dobrá.
Čisto!
Schody jsou čistý.
Sakra!
Jednu máme!
Prostřel to okno!
Rychle!
Běž!
Dělej.
Rychle, vstávej.
Tudy!
Jsou v uličce!
Sakra!
- Do hajzlu! - Tudy.
A sakra.
Vidíme je!
Vejdeme se. Oni ne.
Běž, rychle! Dělej.
Jsou v tranzitním tunelu. Obkličte jižní vchod.
VÝCHOD K ESKALÁTORU
Tak jo.
V pořádku?
Jo.
Myslíš, že se to na nás zbortí?
Nechci to zjišťovat.
Jdeme. Tudy.
Myslel jsem, že je tu čisto.
Dřív bylo.
Tudy.
Dino!
Ellie, rychle!
Sakra!
Rychle, běž!
Panebože, běž!
Do hajzlu.
Dovnitř. Rychle!
Ellie!
Nahoru!
Ellie!
Skoč!
Ten plot.
Otevři se, do hajzlu!
Pohni se, kurva!
Dělej, Dino.
No tak.
Dino, dělej!
Možná tamhle.
Dělej, ať nejsme vidět.
Tady se můžeme schovat.
Zatarasím dveře.
Dobrá, není dokonalý, ale když se někdo pokusí
dostat dovnitř, získáme...
Co to sakra děláš?
Dobře.
Fajn.
Vím, že se bojíš...
- Prosím, ne. - Musím ti něco vysvětlit.
Nedělej to těžší, než to je.
- Počkej! - Proč?
Proč jsi to sakra musela udělat?
Prosím, poslouchej mě.
Umřela bych pro tebe, vážně.
Ale to se teď nestane.
Sakra. Jsem imunní.
Nikdy se nenakazím.
Dino, sakra, nestřílej mě!
Už mě kousli několikrát, a pořád jsem tady.
Chápu, že mi nevěříš,
taky bych tomu nevěřila.
Uděláme to takhle.
Půjdu tamhle, hezky pomalu,
k tý velký židli, zavážu si ruku
a půjdu spát.
Budeš sedět ode mě, co nejdál to půjde,
a budeš na mě pořád mířit.
Když se změním, zastřel mě, ale přísahám...
že si přeju, aby to nebyla pravda.
Probudím se taková, jaká jsem teď.
Stejná.
Dobře.
Jenom mi na obličej kápla voda, to nic.
Vidíš?
Žádný třes.
Teď se postavím.
Můžu ti to ukázat?
Ellie.
Jo?
Jsem těhotná.
Co?
Počkej. Ne!
Ranní dech.
Hrůza. Vydrž.
Nevím, jestli to pomůže.
Jo, pomůže.
Hovězí.
Co ta ruka?
Páni, to je...
A sem tě už kousli dřív?
Jo.
Říkalas, že je to popálení.
Z velký části jo.
To sis udělala sama?
Hrozně jsem zas chtěla nosit krátký rukávy.
Ale když maličkosti skrýváš, stávaj se velkýma.
Nepovídej.
Proč teď?
Myslela jsem, že umřeš.
A že budoucnost,
o který jsem snila,
už nepřijde.
A v ní jsme spolu
a máme dítě...
Ani nevím, jestli to vůbec chceš.
S tebou jo.
Promiň, že to trvalo tak dlouho.
Věděla jsem, co ke mně cítíš.
Jak? Vždyť jsem to skvěle skrejvala.
- Ne, to ti vážně moc nešlo, promiň. - Sakra.
Chtěla jsem.
Jo?
Když jsem byla malá,
řekla jsem mámě, že se mi líbí kluci i holky.
A ona řekla: „Ne, jenom kluci.“
A tak jsem...
zasekla jsem se.
I potom, co umřela.
Chtěla jsem, aby to s Jessem fungovalo,
protože ho mám ráda. Vážně. Myslím, že je to fajn kluk.
Ale nebylo to ono.
I tak jsem to zkoušela.
Nedokázala jsem bejt... sama sebou.
Bála ses.
Ne každej je tak statečnej jako ty.
Nejsem statečná. Jenom zřejmá.
Nech toho.
Jak víš jistě, že seš...
Začala jsem na to myslet,
co jsme viděly ta těla v lese.
Protože jsem viděla hnusný věci, aniž bych zvracela.
A ranní nevolnost je symptom,
plus jsem to nedostala.
Nemám ji pravidelnou, ale tohle bylo už velký zpoždění.
A pak jsem našla těhotenskej test
v lékárně. Vyčůrala jsem se na něj.
- Vyčůrala? - Tak se to dělá.
Jinak na věci nečůrám.
Fajn, to je dobře.
Tady.
Dvě čárky jsou dítě.
Bude to dost starý.
- Jak víš, že... - A tady.
A ještě pár dalších.
Takže budeme mít dítě.
My, a asi taky Jesse...
Byl to Jesse, ne?
Takže my všichni budeme mít dítě.
Do prdele.
Já budu táta.
Jo.
...jižně od Pike, střelba! Zjizvenci prolomili severní stranu.
- Oběti? - Minimálně dvacet.
Stahujeme se, přenášíme raněné do Lakehill.
Ať se Nora připraví.
Do hajzlu.
- Právě řekl „Nora“. - Jo.
- Bude vědět... - Kde je Abby, jo.
Lakehill je tady.
Ale už nevím, kde jsme teď my.
Dobře, půjdeme někam výš a rozhlédneme se.
Ellie.
Vidíš tu bílou budovu?
To je ono.
To je Lakehill.
Nemusíš tam chodit. Můžeš tu zůstat.
Hovno.
Ne, neříkám to...
Teď je to jiný.
Jo, to je.
Aspoň se prosím na chvíli zamysli.
Společně.
Překlad: Jan Feldstein Titulky: Ludmila Vodičková