Pozdravuj ode mě Sáru.
Mnohočetná poranění...
Moje dcera. Je jí teprve pět let.
Ne!
Hej.
To nic.
Jsi v nemocnici.
Máš bolesti?
Můžeme ti něco dát.
Ellie!
Ellie. Ellie!
Tady.
Ne!
Bude to dobré.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
A co bolesti? Od jedné do deseti?
- Žádný. Nula. - Nula.
Lepší už to tedy být nemůže.
Fajn. Tak naposledy.
Koukněte na to.
No. Páni. Fajn.
Takže dnes domů.
- Takže už můžu... - Za chvilku.
Ještě se na tebe někdo podívá a pak už můžeš jít.
A do prdele.
- Jak se cítíš? - Dobře.
Když to říkáš tak rychle, moc tomu nevěřím.
Dobře, tak ještě jednou.
Jak se máš, Ellie?
Dej mi chvilku.
Je to docela složitý. To víš, emoce.
Dobrá.
No tak, trčím tu od...
Jo, chybí mi.
Moc pro mě znamenal.
Jsem z toho smutná.
Samozřejmě.
Chci se ale zeptat na silvestrovský večer.
Pohádali jste se na tancovačce.
Tehdy jsi s ním mluvila naposledy?
Jo.
Když jsem šla domů, byl na verandě.
Měla jsem něco říct,
ale neřekla.
Lituješ toho?
Jo, jasně.
Ale ta poslední chvíle přece nesmaže, co jsme spolu prožili předtím.
Neměla by, ale často to tak bývá.
Když jsem s ním mluvila naposledy já, Joel řekl, že ti...
něco provedl.
Asi špatného.
A řekl, co to mělo být?
O to právě jde, nedávalo to smysl.
Řekl: „Zachránil jsem ji.“
Zachránil mě mockrát.
Jo, to je jisté.
Ale na tom přece nic špatného není.
To je zvláštní.
Netuším, co tím myslel.
Nic špatnýho necítím.
Kéž bych mu tehdy řekla,
aby se tím nezabýval, ať už to bylo cokoliv.
Teď na to holt musím přestat myslet sama.
No, jsi na tom opravdu dobře.
Sakra. Kdyby byli všichni tak zdraví jako ty,
za co bych si kupovala trávu a chlast?
Neboj, Gail.
V tomhle městě je fůra pošahaných lidí.
Jo. Ale ty ne.
Joele, děkujeme za tvou službu městu
Ellie?
Sakra.
Jo, už jdu.
Byla jsem v nemocnici.
Kdy tě pustili?
Před půl hodinou.
Bezva.
Po promluvě s Gail.
Ještě jsem ti...
Měla jsem ti poděkovat,
žes za mnou furt chodila.
To nic. Ty bys pro mě udělala totéž.
Jo, ale asi ne tak často.
Jo, to asi ne.
Upekla jsem ti sušenky.
Jenom tak?
Ne, na usmířenou.
Protože tě za chvíli rozčílím.
Když ses mě
v nemocnici ptala... na ten den,
řekla jsem ti, že jsem nezjistila nic, co by se mohlo hodit.
To ale nebyla pravda.
Znám jména většiny z nich.
A taky odkud jsou.
Prosím, jen mě poslouchej.
- Doktoři říkali, že potřebuješ klid. - Na to ti seru.
Kdybych ti řekla, kde jsou,
vytáhla by sis hadičky
a plazila se za nimi i po čtyřech.
To je mi u prdele.
Ztratily jsme čas.
Umožnilas jim utéct.
Tak předně,
naše město bylo celý týdny samej funus.
Nikdo by stejně po nikom nešel.
A pak mi došlo, že když chceš někoho najít
a víš jenom to, kam má namířeno,
proč ho tam nenechat dojít?
Taky jsem ho měla ráda.
Fajn, začneme jmény.
Ten tmavovlasý byl Manny, ten druhý Owen.
A buď ta černovlasá, nebo holohlavá
je Nora, to nevím jistě.
A ta s copem?
Abby.
Odkud jsou?
Viděla jsem nášivku na batohu.
Žlutý trojúhelník, vlčí hlava
a písmena „WLF“.
Pak jsem si vzpomněla, co vyprávěl Eugene, když byl ještě u Světlonošů.
Na západě jsou prý malé oblastní skupiny,
které jdou proti FEDŘE.
Říkal, že jsou to pitomci, když se nechtějí spojit.
A mezi ně patří i Washingtonská loajální fronta.
Ze Seattlu.
WLF. Wolf, neboli vlk.
Debilové.
Neříkal, jak jsou malý?
Ne. Ale jelikož je už jindy nikdo nezmínil,
nebude to nic, co bychom nezvládly.
Kdo o tom ještě ví?
Jen my dvě.
Tobě to říkám jako první.
Tak a co teď?
Takže?
Musím si to promyslet.
Jak promyslet? Prostě je sejmeme.
Ellie, není to tak snadný.
Město se pořád zotavuje. A ty taky.
Jo, víme, co máš na mysli...
Ne, nevíme. Já teda rozhodně ne.
Kdyby se to stalo tobě, Joel by byl už v půli cesty do Seattlu.
Jedině, kdyby mi mohl zachránit život.
Ale když jsme přišli o lidi? Ne.
Kladl by si to pak všechno za vinu.
Viděl jsem to u něj opakovaně.
A nemluv se mnou, jako bych ho neznal.
Byl to můj bratr.
Poslyš.
Neříkám, že to dělat nemáš,
ale musí se to udělat správně.
To znamená informovat Mariu.
Jo, je to nutný.
Svolá zasedání rady, projedná to před městem.
A všichni si k tomu řeknou svoje.
Ale podpoříš nás, ne?
Samozřejmě.
Pojď sem.
A ty,
pokud ještě něco zamlčíš, budeš sedět měsíc na zadku.
Tak jo.
Ellie.
Pohřbili jsme naše lidi deset mil jižně od města.
Kdybys chtěla za ním.
To až cestou do Seattlu.
STEZKA PUGET
SEATTLESKÁ CESTA
Takže?
Nikde nikdo, čistý vzduch, pokračujte.
Dobře.
Až se usadíme, naučím tě pískat.
Proč mi nemůžeš říct, kam jdeme?
Protože to ještě nevíme.
Ale důvod naší cesty znáš.
Jo, znám.
A ona nám bezpečí nezajistí?
Myslíš Prorokyni?
Ta je mrtvá už deset let, Constance. Na ni bych se nespoléhal.
Ale Ezra tvrdí, že Prorokyně je věčná.
No, svým způsobem ano.
Ale ani prorokové neumějí kouzlit. Jsou to jen lidé,
co ovšem vidí skrytou pravdu
a dělí se o ni bez ohledu na okolnosti.
Stejně jako naše Prorokyně.
Tak jest.
Proto držíme jejího ducha naživu.
Řídíme se jejími slovy i přikázáními,
ale o naše bezpečí se už staráme sami.
Můžu si tedy vzít kladivo?
No dobrá.
Tak pověz, cítíš se teď bezpečněji?
Ano.
Dobře.
Ale to, co ti zajišťujeme teď,
bude ještě lepší než kladivo.
Vzdálenost.
Od domova.
Od války.
Schovejte se! Rychle.
Démoni?
Vlci.
Dobrá.
Fajn, ale ty boky. Víc.
Pravá strana.
Jen pravá strana.
No tak, ta mě bolí víc.
Všiml jsem si.
- No tak. - Dobře.
Víc.
Víc! Do toho!
Posledních pět.
To je ono. Fajn.
Pro dnešek stačí.
Tak co myslíš?
No, na to žes tři měsíce nic nedělala,
to není špatný.
Jo.
Kliky?
Jo, a sedy lehy, když se nedívali.
To je dobře.
Za pár týdnů budeš v původní formě.
Fajn.
Což je 80 % toho, kdes měla bejt.
Pro mě za mě.
Tak... prej si teď v radě.
Jo.
Takže o blížící se schůzi víš.
O blížící se schůzi vím.
Můžu s tebou počítat?
O hlasování mluvit nemůžu.
Co? Vždyť jsem to přece já.
Já vím.
No tak, byls u toho.
I to dobře vím.
Musím jít.
Panebože.
Ellie...
Rada se nerozhodne, dokud si lidi neřeknou svoje.
Takže doporučení:
utřiď si myšlenky,
sepiš je a pak je zítra přečti.
Jo, jasně, protože jsem blbá.
Ne, ale seš naštvaná, Ellie.
A pro to nikdo ruku nezvedne.
...a proto opakovaně říkám, že musíme investovat spíš do krocanů
než do kuřat.
Což mě přivádí zpět ke kukuřici.
Asi jste už ode mě slyšeli, že se nepěstuje zrovna snadno,
ale je to rychle rostoucí plodina.
Můžeme udělat graf, kde budou zdroje a náročnost
- oproti času sklizně... - Scotte...
promiň, ale musíme se držet tématu.
No, je to otevřená diskuze, a stanovy říkají...
Držme se toho, kvůli čemu sem všichni přišli.
Na tu záležitost se Seattlem žádný názor nemám.
Dobře. Díky.
Takže to byl Scott.
A nyní Rachel.
Ano. Joel pro nás hodně znamenal.
Neslyšíme tě, nahlas!
- Podržíš ho, prosím? - Jo.
Pojď ke mně.
Říkala jsem, že Joel pro spoustu z nás hodně znamenal.
Ale nebyl jediný.
Já jsem toho dne přišla o sestru.
Spousta lidí tu pohřbila členy rodiny.
A vy teď chcete poslat, kolik... 16 našich nejlepších?
Až budou pryč, kdo nás bude chránit před nájezdníky?
Na zdi, která je sotva opravená.
A nikdo z vás nám navíc nemůže slíbit, že se všech 16 vrátí.
Takže s vámi soucítím,
Tommy a Ellie.
Ale jsme moc křehcí a je ještě moc brzy.
Děkuji, Rachel.
A nyní Carlisle.
Budu stručný.
Podle mě je to jednoduché.
Přijeli sem cizí lidé
a zabili Joela.
Takže proč bychom si neměli přát pomstu?
No, protože to není správné.
Odpusť a bude ti odpuštěno.
Žádná zášť.
Žádná pomsta.
Nejsem křesťan,
ale to jsem vždycky považoval za moudré.
Tím se od nich lišíme,
od nájezdníků a vrahů.
Naším milosrdenstvím.
Ti hajzlové si milosrdenství nezaslouží.
Jistěže ne, ale to je právě ta podstata.
S tou běž někam.
K čertu s tebou, že tohle vůbec říkáš.
- Sethe, posaď se. - Ne!
- Nejsi na seznamu. - Ne!
O čem to tu krucinál mluvíme?
„Fňuk, fňuk, to není fér“?
To chcete odpouštět všem, kdo nám sem přijdou plivnout do tváře?
Přišli až k nám domů.
A jednomu z nás vzali život.
Bože, někdo vám zastřelí bratra
a vy ještě necháte otevřený dveře?
Proberte se!
Idioti. Vrátí se.
Vrátí se sem, protože jsme je nepřiměli zaplatit!
A až dorazí, budou se smát!
A dobře vám tak.
Sebelítostiví ubožáci.
Ellie.
„Většinou si nic nepíšu,
protože obvykle nejdřív mluvím a až pak myslím,
což mě už přivedlo do maléru.
Mockrát.
A leckdy to už pak ani nešlo napravit.
Teď si to ale nemůžu dovolit, protože vím, že vás prosím o hodně.
Abychom riskovali další životy a zdroje
v tu nejhorší možnou chvíli.
A chci, aby všichni věděli,
že mi nejde o odplatu.
Ne, nejde mi o pomstu.
Chci jen to, co jste tu lidem dřív nabízeli.
A to je spravedlnost.
Protože je to buď to, nebo nic.
Nikdo tam venku by pro nás totiž nikdy nic neudělal.
Nic.
Celý svět plný lidí, který nehne ani prstem,
když se něco stane mně nebo vám.
Pro tyhle lidi máme jedno slovo.
Říká se jim ‚cizí‘.
Ale my tu přece vůči sobě navzájem ‚cizí‘ nejsme.
Chci vědět, že se na vás mohu spolehnout.
A přísahám, že když někdo ublíží někomu z vás,
nebo těm, které milujete,
můžete se spolehnout vy na mě.
To je to, co tu všechno drží pohromadě.
Ne sousedské večeře ani novoroční tancovačky.
A rozhodně ne žádná zeď, kterou stejně rozbourali.
Jackson je přesto pořád tady.
Přijmu rozhodnutí rady, ať už bude jakékoliv.
Ale prosím vás o jedno.
Volte tak, aby byla zajištěna spravedlnost.
Ne kvůli mně,
ani kvůli Joelovi,
ale žádám vás o to
kvůli nám všem.“
Děkuji.
Rada nyní bude hlasovat o návrhu
vyslat skupinu šestnácti občanů do Seattlu,
aby našli ty, kdo zabili Joela a... popravili je.
Amy-Beth?
„Ano.“
„Ne.“
„Ano.“
„Ne.“
„Ano.“
„Ne.“
Osm hlasů proti třem.
Návrh byl zamítnut.
Odročeno.
To je ono, devítko, běž na to!
Chytni míček!
Výborně, devítko!
A sakra.
Nevěděl jsem, že tě to baví.
To teda.
Mívala jsem permanentku.
Připomínají mi tým z roku 2003.
Dáš si pivo?
Mám je z Marshallu.
Viděl jsem tě na dnešní schůzi v davu.
Jo.
A říkal jsem si,
že musíš mít poslední týdny dost napilno.
Hrůza.
I já sama potřebuju cvokaře, abych to všechno ustála. Jsem...
jsem tu jediná.
A čím si teda pomáháš?
No, jsem alkoholička.
A kouřím tolik trávy, co můžu.
Naprostá katastrofa.
Ale kvůli mně jsi asi nepřišel.
Já nevím.
Vnímáš věci, co ostatní nevidí.
Mám strach, že udělá nějakou blbost.
Tys té její řeči neuvěřil?
A ty jo?
Jistěže ne. Je to lhářka.
Lhát a být lhář ale není totéž.
Jistě.
Ale ona? Lhářka.
Pravdu nejspíš říkávala jen jednomu člověku a ten je...
Na tom se asi neshodneme.
Ale jde o to, že máš strach.
Tak si o tom promluvíme.
Zdarma.
Nechci, aby kráčela v Joelových stopách.
Aby si všechno odůvodňovala a tak.
On se vlastně kolem sebe neustále oháněl.
Myslíš, že se to naučila od něj?
Výchova má jen malý vliv.
Zbytek je v povaze.
Pokud se vydala na cestu, Joel ji na ni neposlal.
Jo.
Ne. Myslím, že od začátku kráčeli bok po boku.
Tommy, chápu tě.
Zdědils ji, a chceš ji chránit.
Dám ti radu po 40 letech praxe.
Některé lidi...
Některé lidi zachránit nejde.
Kdo je tam?
Dina.
Ahoj.
Já... chystám se do postele.
Ne, myslím, že tam se nechystáš.
Seš sama?
Jo, jsem.
Dělej.
Ach, Bože.
Nesnaž se mi nic rozmlouvat.
Proto jsem podle tebe přišla?
Tak, jaký máš plán?
Pojedu do Seattlu a zabiju Abby.
A kudy přesně?
Severozápadně.
Tohle všechno jsou zbraně, nebo máš i lékařský zásoby?
Ne?
No, tak si nevyvrtni kotník
a nedostaň horečku, až promyšleně vyrazíš „severozápadně“.
Dobrá, a co mám teda dělat?
Nepůjdeme po silnicích, vyhneme se městům i osadám.
První fáze povede přes národní park.
Až z něj vyjdeme, půjdeme kaňonem řeky Snake River
a pak průsmykem Snoqualmie.
Snoqualmie?
Jo. Snoqualmie.
Přijdeme do Seattlu od východu a další kroky naplánujeme podle okolností.
Výbava. Cestujeme nalehko, ale chytře.
Kabáty budou karimatky a bundy přikrývky.
Kápézetky, baterie, sprej na medvědy.
A teď ruční zbraně. Co máš?
Ta je Joelova?
Takže tou ji zabiješ.
To se vsaď.
Ta bude jen k tomu.
Pomalá a strašně kope.
Vážně?
Chceš si ustřelit zadek?
To už jsem slyšela.
Chce to aspoň 100 nábojů, plus 50 do pušky.
Vezmi si jakoukoliv chceš, pokud má zaměřovač.
Chlorové tablety, kastrol a něco, co udrží Shimmer v suchu.
Jen Shimmer?
Jo, o koně se dělíme. Míň zdrojů.
Na všechno ostatní jsi myslela, až na tohle.
Boty.
Conversky jsou skvělý, seš vážně stylová,
ale v keckách cestovat nemůžeš.
- Mám s tím zkušenost. - Žádný kecky.
- Otázky? - Jo, jedna.
Jak tohle všechno seženeme?
Někoho znám.
To ne. Prosím, že jsi to neřekla Jessemu?
Kapitánu Wyomingovi? Ne.
Mám ho ráda, ale je moc vysazenej na pravidla a tak.
Navleč na sebe všechno, co si bereš, do kapes nacpi munici.
Všechno ostatní dej buď do pouzdra nebo do batohu.
Ve tři ráno se sejdeme u starý východní brány.
Ve tři ráno.
Hej.
Díky.
Stačilo říct, víš?
No, to jsem nevěděla.
Teď už jo.
Výměna.
Tahle je lepší. Výměna.
Jak jsi ji vyvedl ven?
Jeanine má hlídku u stájí.
Má pro naši věc pochopení.
„Naši věc“?
To ty jsi měla proslov o „nás,“ ne já.
V sedlech máte pár věcí, který se mi podařilo ulejt.
Sušenky na dva tejdny,
obvazy, alkohol, léky, baterie.
Jel bych s vámi, ale na novej rok jsem slíznul kulku od někoho z našich.
Jenom kulku?
Ježíši Kriste.
Máme deset minut, než tudy projde hlídka.
Tak jdeme.
Dobře, takže teď... F.
F.
Fleetwood Mac?
- Ne. - Co?
Jak to, že ne? Je to můj názor.
Jo, ale špatnej, protože žil i jistej Frank Zappa.
Dobře, takže... G.
Green Day.
Ne, omyl.
Guns N' Roses.
Ozzy Osbourne.
Hezky, dvojité body.
Takže, L, M, N, O... P.
To vážně projdeme celou abecedu?
Ne, nemusíme. Přizpůsobím se.
Fajn, tak nové téma.
- Co třeba ticho? - Už vím.
První člověk, co jsi zabila.
Ježíši. Vážně?
Jo. Veselé příběhy z dětství.
Tak jo. Ten první to bylo dost složitý,
ale povím ti o druhém.
Beru.
Krátce před tím, než jsme dorazili do Jacksonu.
V Kansas City se na Joela vrhnul jeden kluk,
o pár let starší než já.
Přišla jsem k němu zezadu,
namířila a...
Jo.
To je mi líto.
Zvláštní.
Někoho jsem zabila a je ti líto mě.
Jsem holt věrná.
Dej mi vědět, kdybys zahlídla nějaký kameny nebo jiný přístřeší.
Proč? Počasí je dobrý.
Sakra, přišlo to tak rychle.
Jak jsi to mohla tušit?
Jsem čarodějnice.
Už asi jo.
Tak... dobrou noc.
Dobrou.
Fajn, jedna blbá otázka.
Ohledně Silvestra a toho,
však víš...
polibku.
Dobře.
Ale... to je fuk, bylas sjetá.
A ty opilá.
Správně. Takže o nic nešlo, pokud máš na mysli tohle.
Ne, to já vím,
ale ptám se...
jak bys to oznámkovala?
- Od jedné do deseti. - Ne.
No tak.
Už ses s holkama líbala.
Seš na holky, já ne.
Tak jsem zvědavá. Chci vědět, jestli to umím.
Jedna až deset.
Fajn, tak šest.
Hovno. Jen šest?
To není málo.
To je hrozný.
No, ale stejně ti nevěřím.
Ty ses zeptala, já odpověděla. Promiň.
Můžeš se vrátit k Jessemu.
Už se stalo.
No tak vidíš.
Nepřipadá ti někdy smutnej?
Jesse? Jo.
Řekl ti někdy proč?
Ne.
Myslím, že hluboko uvnitř takovej prostě je.
Aspoň v to doufám.
Proč bys v to doufala?
Protože v opačným případě...
to je mnou.
Fajn, dobrou.
Dobrou.
Ellie?
Nebyla jsem moc sjetá.
ARBORETUM SEATTLESKÁ CESTA
Jak daleko ještě?
Kousek.
Tak deset mil.
Měly bychom vyjít u dálnice číslo pět,
severně od města.
Byl na útěku.
Co je to za symbol?
Nevím, ještě jsem ho nikdy neviděla.
Spousta různých ráží.
Tohle FEDRA nejspíš neudělala.
Dino.
Panebože.
Dobrý?
Byl to prostě...
V pořádku?
Promiň, já jen...
stalo se mi to prvně.
To asi ten zápach.
I na pohled to bylo těžký.
Jestli to byli oni...
Jestli to udělala Abby a její banda...
i dětem?
Jo.
Jdeme.
Už jsme blízko.
VAROVÁNÍ
Je tu ticho.
Jo. Až moc.
Curtis nebo Viper?
Oba. Ve všech čtyřech filmech.
Ještě devět mil.
Ještě devět.
Páni.
Podělanej Seattle.
Pěkný.
A ani na nás nikdo nestřílí.
Těch Vlků tu asi moc nebude.
A brzy jich bude ještě míň.
Curtis nebo Viper?
Co? Ne.
To nebyl citát. Jen jsem chtěla znít drsně.
To ty vůbec hrát nemusíš.
Manny.
Jo, mluv.
Blížíme se k základně. Je mezi checkpointy tři a pět čisto?
Měl jsem hlídat šestku a osmičku.
A teď zas chtěj trojku s pětkou.
Manny, slyšíš mě?
Vydrž aspoň pár vteřin, sakra. Bože.
Čistej vzduch, můžete.
Překlad: Jan Feldstein Titulky: Ludmila Vodičková