Je mrtvej.
Kdo?
Neznám tě.
- Nechoď tam. - Přestaň!
Říkám ti... vrať se.
Ne.
Mozek mu leží na podlaze.
Ty mi lžeš.
Ne!
Tati!
Ne!
Panebože!
- Ahoj. - Ahoj.
Sakra.
Byls venku?
Jo. Je dobrý se mít na pozoru,
kdyby ty hlídky přišly moc blízko.
Vydržel jsem hodinu.
Budeme se střídat.
Seženu něco, co tě zahřeje.
Do hajzlu.
Ve tmě to vypadalo jinak.
Sakra, vy dvě. Honem!
Tak vstávejte. Můžu?
Nevadí. Když víme, čemu čelíme,
vymyslíme plán.
- Že jo? - Rozhodně.
- Do hajzlu. - Do prdele.
Je to město, Abbyno.
Já čekala nějakou stanovou kolonii.
O světlech jsme věděli.
Ale ne z malých generátorů, jako jsme měli my.
Ne, mají tam normální elektrickou síť.
No to je skvělý.
To by zas tak nevadilo.
Na rozdíl od tohohle.
Mají čtyři brány, žádný jiný vchod.
Strážní věže u každého východu,
hlídky na koních, po zuby ozbrojené, křižující se cesty...
A jsou vycvičení.
Jo, budou tam asi mít pár veteránů.
Ale...
dobře.
Řekněme, že se za ty brány dostaneme,
přes stráže i hlídky...
Mají taky psy.
Fajn, i přes psy...
Stejně nebudem vědět, kde je Joel.
Tak jo, a co tohle?
Přepadneme hlídku,
- a donutíme je vyklopit, kde je. - Donutíme?
Říkali jsme, že ublížíme jen Joelovi.
- Já jsem... - Mel, sakra, jen klid.
Neublížíme jim, budeme... blafovat.
Vyděsíme je, chápeš?
A když nebudou mluvit? Co pak?
Nemůžem je pak nechat jít.
Začínám už mít určitou představu.
Teda snad.
Potřebuju čas. Musí to ve mně uzrát.
Ale něco tě napadá?
Jo, napadá.
Bezva.
Tak zkusíme ten čas získat.
Teď hlídkuju já.
Kde je to místo?
Pod kopcem, jsou tam kameny.
Určitě to poznáš.
Dobře.
Snad ten plán bude stát za to.
Sakra.
To tu mám bejt hodinu?
Ve skutečnosti plán nemáš, co?
Jo, to mám.
A to sice ji přesvědčit, abychom se vrátili.
Protože jinak tu přijdeme o život jedině my.
Už běžím!
Ahoj.
Páni, vypadáš hrozně.
Ty vole, co chceš?
Chci, abys plnila své povinnosti vůči naší komunitě tady ve Wyomingu.
- Hlídka v osm ráno. - Už je osm?
Ne, sedm třicet, ale dnes jedeš se mnou, a já chci přijít včas.
Dej mi chvilku, převlíknu se.
Prý jste se včera dobře bavily.
Jo.
Jo. Ale ona mi dala pusu.
Dina se chovala jako Dina.
Byla sjetá. Už si to nepamatuje.
Měl jsem spíš na mysli konflikt se Sethem a Joelem.
Tys ji líbala?
- Ne. - Páni, Ellie, no tak.
Rozešli jsme se před týdnem a ty už po ní jedeš?
- Já jsem... nic... - Jako vážně?
Dina... nic to neznamenalo.
Asi jen chtěla, abys žárlil.
O nic nešlo. Neudělala bych to.
Dělám si prdel. Vím to a je mi to fuk.
A teď dělej... Musíme jít.
Seš hroznej.
Ale stejně je to od tebe hnusný.
Co to všichni dělají?
Rada vyhlásila stav bdělosti.
Kylie a Max našli včera večer hromadu nakažených poblíž Sedmi srubů.
- Všichni umrzli. - No a?
Jenže pak se
zpod těch mrtvol vyhrnulo 30 živejch.
Používají své vlastní mrtvé jako izolaci.
Třicet? Sakra. Jsou v pohodě?
Jo, běželi hned ke koňům.
Poslali jsme tam sice četu,
ale nikdo neví, kolik jich pod sněhem ještě je.
Možná dalších třicet,
nebo i tisíc.
Jak tisíc? Nebuď tak dramatickej.
No jistě. Jistota přestrojená za vědomosti.
Typická Ellie.
Naser si.
A někdo taky radě vyprávěl pohádku
o nejchytřejším nakaženém světa,
takže teď jsou všichni vyděšený.
Nebyla to pohádka.
Víš co? Bez urážky, ale pojedu na hlídku s Joelem.
Je to urážka, protože se ho straníš jak čert kříže.
Už jsme na tom líp, víš?
A od kdy? Protože včera večer...
Vím, co se včera stalo. A drž už hubu!
Můj vztah s Joelem je složitej. To vím dobře.
Ale zvenku to působí hůř, než to je.
Není to nijak dobrý,
ale já jsem furt já
a on je Joel, a máme se...
a na tom se nikdy nic nezmění. Nikdy.
Tak o nás můžete přestat mluvit
a dělat si o nás starosti. Jasný?
Vy jste si to vyříkali?
Tak jo.
A teď mi dovol, abych s ním šla na hlídku.
Jako dcera s taťkou.
Jasný? Bezva.
On je už venku.
Cože?
- S kým? - S Dinou.
Odešli před hodinou.
Fakt je, že chtěl jít s tebou,
ale pak řekl, ať tě necháme vyspat.
Jdeme do restaurace.
Nemám hlad.
Ani já, ale chce s tebou mluvit Maria.
Neptej se. Nevím o čem.
Zřejmě se ukáže, že nic z toho není nutný, víte?
Klidně mi připomeňte,
jak jsem vás k těm blbostem nutil zbytečně.
Udělá mi to radost.
Ale znáte to.
Připravme se na nejhorší, ale věřme v nejlepší.
Půlka má kocovinu a chce, abych mlčel,
ale stejně si to musíme projít.
Vidíte světlici, slyšíte zvony,
všeho necháte,
držíte se plánu.
A plán je jaký?
Vanesso, jaký je plán?
Musíme jít do lesa a...
Do lesa?
Ne, do lesa nechoď, zlato.
To není dobrý nápad.
Takže mladí a taky staří
se rychle půjdou schovat do sklepů.
Zamknout, zabarikádovat
a zůstat tam, dokud vás nevypustíme.
A my ostatní jdeme kam?
- Nahoru. - Ano.
Střechy, vyšší poschodí. Co si vezmeme?
- Zbraně. - Chtělas se mnou...
To znamená, že je ve stavu bdělosti máte u sebe.
Pistole, pušky, všechno nahoru. Je to jasné?
Ale opatrně, minulej tejden se někdo střelil do nohy.
Earl.
Takže ne jako on.
O větší zbraně se stará bezpečnostní tým.
A ostatní,
kdyby sem pronikly,
chraň Bůh,
zmizte z hlavní ulice.
To je nejhorší místo, věřte mi.
Otázky?
Tak fajn. Ptejte se vedoucích,
uvědomte skupiny, sousedy, ať jsou v obraze.
Obejmi tátu, vedl si dobře.
Ty pojď.
O nic nejde, že? Je to jen cvičení.
Jo, je to cvičení.
Dokud nezaútočí. Pak už ne.
Správně.
- Do hajzlu. - Zůstaň, kde jsi.
Díky.
Sethe, nechceš něco říct?
Jo.
No, včera večer jsem měl asi trochu moc upito.
To se stává všem.
Lidi se opijou a říkaj pěkně hnusný věci.
- Ellie. - Ne, to je v pořádku.
Neměl jsem to říkat.
Ani si to myslet.
Omlouvám se.
Udělal jsem vám sendviče na cestu.
A jsou steakový.
- Díky. - Jo.
No...
- buďte tam opatrní. - Jo.
Hlídka vyjíždí.
Nedělá ti starost počasí?
Ne, drží se to jen v horách.
To doufám.
Deset vteřin a už mi mrzne prdel.
Krucinál.
A dost.
Vrcholová hlídka, snížená viditelnost.
Hlídko, zopakujte to.
Hlásíme sníženou viditelnost...
Opakujte.
- June. - Jo.
Běž za Amy do rádiové místnosti.
Ať vyladí signál a stáhne hlídky domů.
Hned to bude.
Hlídko vraťte se do Jacksonu.
Cože?
Znova.
Cottonwoodská hlídko, vraťte se do Jacksonu.
Jo, ale jsme moc daleko, abychom to stihli.
Jsme u obchodů, přečkáme to tam.
Rozumím. Najděte si přístřeší a zůstaňte v teple.
Ty taky, přepínám.
- Kam jedeme? - Tudy.
- Budou v pořádku? - Hned jak se najedí.
- A co my? - Tudy.
Dobře.
Sakra.
To už mám vidiny?
Možná. Vidíš tu všude kolem trávu?
- Jo. - Tak nemáš.
Jak o tomhle místě víš?
Eugene.
Můj první parťák na hlídce.
Ukázal mi to tu.
Našel to tu rok předtím, když byl na sólo patrole.
Slíbil jsem to zamlčet.
Maria by jeho „pěstírnu“ nejspíš neocenila.
V pohodě?
Jo.
Eugene byl Světlonoš?
Jo,
ale jen krátce.
Do roku 2010.
Jak to?
Nebavilo ho zabíjet lidi.
Myslím, že byl ve Vietnamu.
Bylo to drsný.
Když ho Joel musel zabít.
Hrozná věc.
Chlap, co přežije válku,
nakonec skončí takhle.
Nedalo se nic dělat,
nešlo ho zachránit.
Jo.
Sakra.
To ne!
Do hajzlu.
Pomoc!
Ruku!
Dej mi ruku!
Podej mi ruku!
- Můžeš běžet? - Jo.
Rychle, tamtudy!
AKTIVNÍ DŮL NEVSTUPOVAT
Joele!
- Joele! - Nahoře!
Už běžím.
V pohodě?
Haló, slyšíš?
- Jo, jsem. - Žádný kousnutí?
Tak jdeme.
- Hned! - A sakra.
- Co budeme dělat? - Odjedeme!
Zpátky do Jacksonu?
Je to moc daleko, umrzneme v půlce cesty.
Já vím.
Kde se tu vůbec vzali? Kde ses tu vzala ty?
Z hor.
Když tu zůstaneme, umřeme.
A když vyjedeme ven, tak taky.
- Nevím. Přemýšlím! - Srub!
Moji přátelé jsou ve srubu v půlce kopce.
Není to daleko.
Když jsou všichni tady dole, nahoře už možná nebudou.
Nic jinýho nám nezbývá. Máte tam zbraně?
- Jo. - Dobře, budou je potřebovat.
Naskoč si!
Jak to vypadá?
- Mám jen omezený dosah. - Ozvali se všichni?
- Vracejí se. - Nebo si našli úkryt.
Kromě Joela a Diny.
Kde k čertu jsou?
Nevím.
- Neodpovídají. - Zkus to znova.
Znova!
Měděný dole, tady Jackson. Ozvěte se.
Měděný dole, ozvěte se!
Joele, koukej se sakra ozvat!
Do hajzlu!
Každých deset vteřin, Amy. Slyšíš mě?
Každých deset vteřin!
Měděný dole, tady Jackson, ozvěte se.
Jesse.
- Co je? - Koukni se.
- To vyrobil on? - Jo.
- Vezmu si to s sebou. - Ne, nevezmeš.
Ale ano.
A tolik trávy, kolik se mi vejde do tašky.
- Ne. - Hele,
jednoho dne povedeš Jackson ty. To víme.
Ale ten den ještě nenastal.
...nevíte... Joel a Dina.
Ještě jednou?
Tady Jackson, slyšíte?
Tady Jesse, sotva tě slyšíme. Amy?
...Joel?
Zopakuj to.
...viděli jste Joela a Dinu?
Ne, proč?
Neozývají se.
Jste poblíž dolu?
Do hajzlu.
Amy?
Amy, odpověz.
Amy!
Cesta vede kolem dolu.
Rozdělíme se, přijedem ze dvou stran.
Sejdeme se uprostřed.
Beru si severovýchod. Kolik času asi máme?
Když vítr nezesílí, dvacet minut.
Do té doby musíme být v dole, ať je najdeš nebo ne.
Jo, ale ty taky, Jesse.
Joele, musíme zrychlit!
Já vím, snažím se!
Tommy!
Poplach!
Blíží se!
Nájezdníci?
Nakažení! Do pěti minut.
Držme se plánu. Jdu nahoru. Zajisti ulici.
Běž.
Hej, vy dva se mnou. Na střechu! Pohyb.
Sklepy a střechy!
Zmizte odsud!
Jackson nepadne!
Připravit!
Tlačte!
Dělejte! Tlačte!
Tlačte!
Pušky!
Teď!
Co? Panebože.
Musím se vrátit.
Nezvládneme to.
- Když to nezvládnu, tak holt ne. - Jsme skoro tam!
Srub už je kousek.
Tak minutu. Máme deky, munici.
Moji přátelé vám pomůžou.
Umíme bojovat.
Rychle!
Proniknou sem.
Proniknou!
Proniknou skrz!
Připravte se!
- Dobře. - Navleč to.
Hej!
Hej! Tady!
Hej!
Pojď za mnou.
Ne!
Sakra!
LÉKY
Ne!
No tak! Jdeme!
Běžte!
Rychle!
- Abby! - Abby!
Abby!
- Hej, koně. - Koně!
- Vidím koně!
Koně!
Jdeme! Dovnitř!
Zvládneš to?
Kurva.
Pomozte i jim.
Nech si bundu. To nic.
Na zápěstí máš omrzlinu.
Není to vážné. Podívám se.
Opatrně. Musím zvýšit teplotu těla postupně, ano?
Co to...
- Kdo jste? - Počkej.
Musíme opatrně, jinak se ti strhne kůže.
Popadněte deky, munici, jakýkoliv zbraně.
Vyrazíme do tří minut.
Pardon. Já jsem Abby.
Tohle je Nora, Manny, Owen a Mel.
Jacksone, ozvěte se.
Tommy, ozvi se. Slyšíš mě?
Tohle je Dina.
- Jacksone, slyšíte mě? - Dino?
- Jacksone! - A on...
je Joel.
Jacksone, slyšíte mě?
Slyšíte mě? Jakákoliv hlídko, kdokoliv.
- Tommy, jestli mě slyšíš, jsme... - Joele.
Stát! Neublížíme jí.
Když budeš spolupracovat.
Jen ji na chvíli uspíme.
Věř mi, bude to lepší.
Dělej.
Hni sebou, nebo jí rozmlátím hlavu.
Chcete nás okrást? Vemte si, co chcete.
Vypadáme jako nájezdníci?
Ne.
Jak teda vypadáme?
Jako vojáci.
Světlonoši?
Kdysi ano.
Ty to nevíš?
Světlonoši už totiž nejsou.
Všichni jsou už pryč.
Dobře.
- Běž s tím hnusem do hajzlu. - Jen tě to uspí.
Na hodinu.
Nic víc. Slibuju.
Slibuju.
Ne. To ne!
Vidíš?
Dýchá.
Máš na pravém spánku pěknou jizvu.
A měříš tak metr osmdesát,
teď ti bude šedesát...
A vážně seš docela fešák.
Gratuluju.
Máš jen jednu šanci říct pravdu, Joele.
A když ji řekneš,
buďme upřímní,
všichni to víme.
Nechám ji žít.
- Počkej, Abby, já myslela... - Drž hubu!
Kde jsi naposledy viděl Světlonoše?
V Salt Lake.
Aspoň seš upřímnej.
Zachránil jsem ti život.
Jakej život?
Podvažte mu to.
Uděláme to, proč jsme přišli.
Seš tvrďák.
Jak jinak, když jsi zabil všechny ty lidi.
Víš, kolik jich toho dne bylo?
Počítals je cestou,
nebo ti to bylo úplně jedno?
Osmnáct vojáků.
A jeden doktor.
Toho si jistě pamatuješ.
Neozbrojeného doktora
jsi střelil do hlavy.
Jo.
Byl to můj táta.
Což už ti asi došlo.
Sestry řekly, že ses na něj přitom sotva podíval.
A pak jsi kolem jeho těla
vyšel ze dveří.
Já se na něj podívala.
Viděla jsem ho.
Bylo mi devatenáct.
Momentálně jsem v milici už pět let.
Seattle. Varovala bych tě, abys tam nechodil, ale už je to fuk.
No nic, náš velitel
nás učil jednat zásadově.
Nezabíjíme ty, kteří se nemohou bránit.
A právě teď...
to seš ty.
Nicméně já tě i tak zabiju.
Protože je mi jedno, jestli je člověk zásadový,
nebo je bezuzdná zrůda jako ty.
Jsou určitý věci, o kterejch
všichni řeknou,
že jsou kurva zrůdný.
Zvláštní,
čekala jsem tak dlouho...
Koukej držet hubu a udělej to.
Ty...
jeden blbej...
dědku.
Ty na mě spěchat nebudeš.
Abby.
Abby!
To už stačí!
Kurva!
Ty hnusná mrcho!
Ne!
- Ne! - Joele!
Joele!
Joele, vstávej.
Vstávej!
Vstávej, do hajzlu!
Joele, vstávej.
Vstávej.
Ukonči to.
Joele, vstávej.
Prosím.
Prosím, vstávej.
Vstávej.
Vstávej, kurva!
Vstávej.
To ne.
Ne.
Prosím. Ne.
To ne, prosím. Ne.
Nedělej to, prosím. Prosím!
Ne, prosím!
Prosím, ne! Ne!
Já tě zabiju.
Zabiju tě!
Chcípnete!
Vy všichni chcípnete!
Hajzle zasranej.
Překlad: Jan Feldstein Titulky: Ludmila Vodičková