Zvēri man, ka viss, ko teici par Fireflies, ir tiesa.
Es zvēru.
Tas der.
Kāpēc šis tā darīja?
Dzirdēju baumas.
Tur bijusi kāda meitene, kas iespējams...
Tas nevar būt.
Kas tad?
Tā nevar būt.
Jo tas nav iespējams.
Nē. Droši vien ne.
Un pat, ja būtu, kāda vairs jēga.
- Ne bez... - Pietiks.
Ja trūkst raižu, domā par mums.
Tad ko darām?
Meklējam Fireflies?
Kur?
Šī vieta bija Fireflies.
Edam ir brālis, kurš vada vienību Sietlā.
Čali sauc Aizaks.
Gan jau, ka varēs mūs uzņemt.
Vispirms mums jāatrod Džoels.
Mēs viņu atradīsim.
Jā, noteikti.
Jā, tā būs!
Labi, tad plānosim, kā.
Ko tad mēs zinām?
Kontrabandists. Saucas Džoels vai Džo. Un mēs īsti nezinām...
Pusmūžā, iesirms.
Bārda, 1,8 m garš, rēta deniņos.
O, jā. Esot pievilcīgs. Kā var aizmirst.
Trīs dienas priekšā. Sen varējām noķert.
Viņš aizbrauca, Ebij. Mūsu auto.
Un mēs glābām ievainotos.
Bet nevienu neizglābām... vai ne?
Tas nav baigi godīgi.
Nē, nekas vairs nav baigi godīgi.
Ebij.
Varbūt...
Varbūt Sietlas grupai ir resursi.
Viņi palīdzēs atrast viņa pēdas.
Palīdzēsi viņu atrast.
Jā. Mēs viņu noķersim.
Un nogalināsim.
Lēnām.
Ko?
Kad nogalināsim viņu...
darīsim to lēnām.
PĒC PIECIEM GADIEM
Celies.
Eu, nu beidz. Beidz!
Elij!
Bum, vecais jākli!
Pirmkārt, kad saka "stop", tad beidz.
Piedod, aizrāvos.
Un nevar teikt "bum, jākli" tam,
kurš tev trāpa pirmais. Un vēl tieši starp acīm.
Nu, es acīmredzot baigi necietu, kuru rausta?
- Nemaz nesāp, starp citu. - Saudzēju.
Tu saudzēji?
Jā, saudzēja.
- Kāpēc? - Jo es liku.
- Kāpēc? - Citādi tu zaudētu samaņu.
Un es negribu skaidroties ar Džoelu.
Tā vairs nedari.
Labi.
Vajadzēja izmukt no taisnā, bet tā bija forši.
Nebija ne vainas.
Vai tu šovakar nāksi?
Kur liksies? Tie kopienas sūdi...
Tev tagad rūp kopiena?
Nopietni, klau... vēl pāris roku
sanest malku pavāriem derētu.
Nesaudzē mani.
DŽEKSONA, VAIOMINGAS ŠTATS
Sūdīgi gan.
Sveiks.
Hei, mazā.
Kaut kas nav labi?
Jā, nu, trubās ir māls,
viss cauraudzis saknēm.
Mēs īsti nezinām, ko darīt. Un darbu vadītājs neko daudz nevada.
Jā, piedod. Es vēlāk aiziešu.
Ko tu dari?
Salabošu slēdžus.
Karināja nost visu paneli. Jānomaina atsperes.
Pamācīsi?
Labs ir.
Nu, tad...
Iesākumam,
nevajag norauties ar strāvu. Ir jāpārbauda vadi.
Un kā to dara?
Vai...
laizot?
Jāmēra spriegums.
Lūk, šī te ir svarīgākā detaļa.
Bimetāla loksne.
Pienākot pārāk stiprai strāvai,
loksne uzkarst, salokas un atlaiž sviru. Strāva pārtrūkst.
Citādi vadi uzkarstu,
līdz pat sienas aizdegtos.
Pagalam tavs nams.
- Varu ko pavaicāt? - Bliez.
Ko viņa tā dusmojas?
Viņa tā teica?
Nē, bet...
Labākā draudzene, un nav teikusi?
Nē.
Nu, tas tik normāli.
Viņai ir 19 gadu. Un es viņai esmu...
kas esmu.
Visi tad necieš savus vecākus.
Ar meitu nepiedzīvoju,
tāpēc cenšamies pirmoreiz ar to tikt galā.
Gan tiksim pāri.
Jā, izklausās prātīgi.
- Atsperes tās notur vietā... - Bet es cenšos.
Jā, esmu stūrgalvīgs, par daudz šefoju. Un viņa ir...
viņa. Bet...
vai es ko sliktu?
Nav ne jausmas.
Nu redzi...
Es nevaru atbildēt par cita cilvēka emocionālo stāvokli.
Tu apmeklē kādu sūda terapiju?
Sūdi vagā! Ej pie Geilas?
Neapmeklēju terapiju. Jēziņ! Ej...
Salabo galveno līniju.
Izzāģē tos posmus, izvelc saknes.
Gan robus aizliesim ar sveķiem. Kusties.
Gan viss būs labi.
Dina.
Nesaki nevienam par terapiju.
- Ej nost! - Optika super!
Ne jau optika. Šāvējs.
Tev sanāk.
Kuru vēl?
Skatos.
Ā, nu re! Vēl viens bariņš velkas gar ceļu.
Viens ir atpalicis. Redzi?
Redzu.
Aiziet, tikai nesasteidz lietas.
Tas ir tālāk. Jāceļ stobrs.
Ceļš ved kalnā, jākompensē.
Galvā?
Vienmēr.
- Velns! - Nē.
- Nekas. Tik un tā trāpīji. - Jā.
Savairojušies.
Jā, ievēroju. Viņiem iecienīts ceļš.
Varbūt nāk no Alpainas.
Mums jāiet mājās. Gribu, lai te ir postenis.
Forši. Piesakos uz maiņu.
Vispār...
noņemam tevi no dežūrām.
Sargāsi vārtus.
Vārtu sardze? Ko? Kāpēc?
Tas ir svarīgs darbs.
Tas ir sargāt stulbu sētu!
Viņš raizējas.
Apdirsties no sirds!
Nu, redzi, nesen tu biji pārdroša.
Divi skrējēji un klikeris bez zobiem.
Tiku galā. Vai tas nav labi?
Tu aizklīdi vienatnē! Likumiem ir jēga.
Ak, beidz! Dina vāra sūdus,
bet viņai neliek sargāt vārtus!
Tomij, esmu liela.
Viņš nevar noteikt, ko drīkstu!
Jā, viņš to saka man.
Klau, es tā plēšos visu dzīvi.
Dažkārt ir vieglāk piekrist.
Pie pakaļas, kā vieglāk! Nav godīgi!
Un par mani var neuztraukties,
- ja baidās inficēties. - Hei, nē!
Tu solīji, ka nerunāsim.
Man ir kosts! Un nekas.
Elij, mēs nerunājam par to.
Man ir kosts, dzirdiet visi!
- Hei! - Un nekas!
Hei. Hei!
Esmu imūna!
Hei!
Jēziņ! Velns.
Ej nost. Tu un mans brālis?
Esat tik līdzīgi.
Nu, tad tu zini, ka nevinnēsi šo strīdu.
Liec mani patruļā.
Maiņa startē 13.00.
Bet tev jāievēro likumi,
jāklausa kapteinis.
Bez pļāpām, atrunām.
Atkarīgs no tā, kurš ir kapteinis?
Elij!
Labi, miers. Lai būtu.
Viss pēc grāmatas.
Atveriet!
Šie trīs būs gatavi rīt vai drīz.
Vēlāk tīrīsim kanalizāciju.
Klau, jūs gribat, lai bibliotēku un skolu pavasarī beidz,
bet vajag jaunus jumtus.
Ar esošajām darbarokām
nesaprotu, kā lai to paveic līdz vasarai.
Šis logs jau sen laiž iekšā vēsumu.
Jā, jā. Ķite.
Saraksta augšdaļā.
To tērējam tonnām, lai atjaunotu...
- Mums jābūvē ātrāk. - Ātrāk?
Bet cik var ātrāk?
Tad jau ko, var pagriezt
tā saukto būvometru.
- Džoel. - Griežam tik augšā tempu.
Ļaudīm trūkst vietas.
Jā, ievēroju.
Varbūt tava padome varētu nelaist tik daudzus pie mums.
Tā ir mūsu padome.
Šie ļaudis cenšas paglābties
no inficētajiem.
- Mums viņi jāpadzen? - Ja glābšanas laivā ir sūce,
lai paliek laukā.
Ja es varētu, pieņemtu visus.
Un es raujos dienām, pat diennaktīm, lai pietiktu vietas. Tu zini.
Savējiem jāpalīdz vispirms. Citādi būs vāks visiem.
Tēvoci Džoel.
- Hei, draudziņ. - Kas tas tāds?
Panāc.
Nu re, paraugies kartē.
Re?
Te mēs dzīvojam.
Un kas tas?
Sēta.
- Un kas iekšā? - Cilvēki.
Un kas laukā?
Briesmoņi.
Jā. Un kā viņus nelaižam?
Mēs tos šaujam.
Kā tu domā to "mēs"?
- Vai tu šauj briesmoņus? - Nē.
- Šauj gan tos briesmoņus! - Sveiki.
- Tēti! - Tur viņš ir!
Žmiedzējs! Jā.
Ilgojos, puis.
Sveiks.
- Kas notiek? - Viņa grib, lai būvēju ātrāk.
Par būvometru jau pateici?
Jā, viņš pateica.
Nāc šurp, mīļais.
Esi kļuvis tik smags.
- Kaut ko medīji? - Inficētos.
Ko? Viens pats?
Nu jā.
Man laiks iet.
Tiec galā ar briesmoņiem, Bendžij.
Tu man trāpīji.
Džoel.
Tu arī biji bēglis.
Ir vaļā!
Es tūlīt nākšu.
Vai vēlies ko iedzert?
Kas tev ir?
Viskijs.
Zāļu tēja.
Bet tēja ir dadži un dubļi.
Kam par godu?
Manai dzimšanas dienai.
Kad vēlies sākt?
Salauzti stiebri. Esam videnē?
Ir ziema, Geila.
Jūdžīnam sanāca.
Janvārī, februārī.
Tas vīrs audzēja stādus kā čiekurus.
Lipīgus kā līme.
Apmaksāts.
Nezināju, ka psihiatriem ļauj dzert tādas lietas.
Psihoterapeitiem.
Psihiatri izraksta ripas.
Un, nē, mums neļauj dzert tādas lietas.
Bet es šorīt pamodos, un bija smagi.
Ir mana pirmā dzimšanas diena bez vīra pēc... 41 gada kopdzīves.
Tik, tik, tik...
Nu, es mēģināju, ko teici.
Es piekāpos.
Centos viņai neuzspiest.
Pat neliku kopā ar mani pusdienot.
Un ko es par to dabūju? Neko.
Viņa atnāk mājās, ieslēdzas garāžā,
kur viņu laist nevajadzētu.
Un tas viss.
Ne labdien, ne čau.
Satieku uz ielas. Viņa man pamāj, it kā es būtu svešs vai kāds kretīns.
Pat Dina vaicā: "Kas viņai kaiš?"
No malas redzams.
Un viņa...
viņa izturas kā pret cilvēku.
Runā ar mani. Saka - labdien!
Pat uzsmaida. Ieklausās manī.
Man ir sajūta, ka esmu labs, kā arī ir.
Dina mani saprot.
It kā būtu mana meita.
Bet viņa nav.
Arī Elija nav.
Teikšu tā.
Izmēģināsim ko citu.
Ko gan?
Varbūt neizliecies, ka tev nav pati garlaicīgākā problēma.
"Ak, vai, 19 gadus vecā meita izturas pret mani kā...
19 gadus vecās meitas neizturētos pret tēviem... nekad."
Šis ir jau piektais seanss?
Vai tu beigsi katru reizi par visu gausties?
Vai tev nevajadzētu mani atbalstīt?
Jā, vajadzētu gan.
Bet es to vairs nedarīšu.
Jo tu man melo.
Un tas ir nogurdinoši.
Jā, tu melo, Džoel.
Jā, melo!
Daru to gana ilgi, lai zinātu, kad cenšas ko slēpt.
Un tu katrā ziņā kaut ko slēp.
Un vēlies, lai es to atbalstu?
Nē.
Nekādā gadījumā.
- Tas tev šodien nav pirmais. - Nav gan.
Iepriekš teicu, ka ir smagi. Tā nav tiesa.
Es piekāpšu citu dienu.
Man to pateikt skaļi?
Jā, vajag.
Nevar kaut ko sadziedēt, ja pietrūkst drosmes izteikties.
Man vēl ir bail.
Man ir bail pateikt.
Tāpēc tas ir jāsaka.
Tas biji tu, kas nošāva manu vīru.
Tu nošāvi Jūdžīnu.
Un es to ņēmu ļaunā.
Nē. Varbūt pat daudz vairāk.
Es ienīstu tevi.
Jā, zinu, ka tev nebija izvēles.
Es zinu to.
Zinu - vajadzētu piedot.
Es centos. Bet nespēju.
Tā dēļ, kā tu to izdarīji.
Un, raugoties tavā sejā,
sēžot mūsu mājā...
es kļūstu tik traki nikna.
Te nu ir. Tas ir pateikts.
Man kauns.
Bet nu tas ir zināms.
Un to nevaru atsaukt.
Un nu varbūt ir iespēja aprunāties.
Tava kārta.
Saki to, ko baidījies teikt.
Es tev palīdzēšu.
Pasaki to skaļi. Lai cik ļauni tas nebūtu.
Es apsolu tev palīdzēt.
Tu kaut ko viņai nodarīji?
Darīji viņai pāri?
Nē. Nē!
Tad kas?
Kas bija tik ļauns?
Es viņu izglābu.
MILLERI
Nāku.
Čau!
Nācu tevi savākt.
Esam vienā maiņā?
Vienu mirkli.
Taisies, cik vien tev vajag. Divas minūtes!
Es dzirdēju, ka tev šodien jāstāv pie vārtiem.
Kā no tā izvairījies?
Tomijs.
Kur tu dabūji futrāli?
No Dominika.
Iemainīju pret zābakiem.
Zābaki bija labāki.
- Ļauj, palīdzēšu. - Es pati.
Tas nekas, es palīdzēšu. Te būs.
Tas ir viegli.
Paga. Tad es pavilkšu to siksnu.
Jā, jo tagad...
Nu re, kā.
- Labāk? - Jā, labāk.
Skat, kāda tev uzkabe.
Kā Kērtiss un Vaipers.
Zini filmas, kas patīk Džoelam?
Jā, es zinu.
Es taisos rīt skatīties kopā ar viņu.
Ja gribi - nāc.
Ejam vai?
Jā, jā. Ejam gan.
- Paldies! - Laipni lūgti.
Jā.
Hei, Mirdzošā.
Čau, mazā.
Elij!
Beidzot.
Mēs atpaliekam par piecām minūtēm
viena otra dēļ, tāpēc runāšu īsi.
Jūs ejat reidā uz Alpainu.
Dažiem šī būs jauna taka, tāpēc klausieties.
Jums jāiet pa 191. ceļu līdz Hobakai.
Jā, Dina.
Sveiki. Vai mums jāturas uz ceļa, jāvēro lauki,
jāatzīmējas kontrolpunktos, kuģa žurnālā?
Tu zini, ko? Izklausās labi.
Kamēr daži ķēmojas, pienāk ziņas par klaidoņiem.
Tāpēc uzmanieties pilsētas tuvumā.
Tā, redzu, Elija jau izskatās pēc Kērtisa un Vaipera...
- Ko? - ...tāpēc atgādināšu,
ka šī ir tikai izlūkošana.
Ja redzat dažus skrējējus, vāciet nost.
Bet, ja ir vēl, tad vairs nav labi.
Jānāk atpakaļ, sūtām vienību. Labi?
Tu apjēdz, ka esi tik gadus četrus vecāks par mums?
Saki, ka saprati.
Sapratu.
Paldies!
Jūsu gājienu vadīs Keta,
tāpēc jums jāklausa, ko viņa liek.
Šodien "viss labi" zīme būs dzeltena.
Dzeltens - labi. Zaļš - slikti.
Jokus pie malas. Jūs nevarētu kļūt mazliet nopietnākas?
Pārējie mācās no jums.
Nez kāda iemesla dēļ.
Aiziet! Alpainas gājiens. Kustieties!
Alpainas gājiens. Vārti veras. Aiziet!
Jauno gadu svinēsi?
Jā, es nākšu.
Kopā ar kādu?
Nē.
Kāpēc ne?
- Ketu var sarunāt. - Kāpēc Keta?
Jo viņai ir... tādas noslieces.
- Ak mans Kungs! - Ko?
Vai jūs nebijāt kopā?
Viņas iespaids ir jūtams.
Tiešām? Jā. Paldies.
Bet, nē.
Esi ieķērusies kādā citā.
Teikšu vienu. Vari nākt ar mani.
Varam šņaukties.
Varam dejot ar maigu motīvu no... kā sauca?
Britānija un Jug Boys?
Tas būs jautri!
Sagaidīsim Jaungadu kā labākās draudzenes. 2029!
- Vai tu un Džesijs... - Nē.
Pašķīrāmies.
Jā, atkal.
Pašlaik.
Kas jums neklapē?
Es nezinu.
HOBAKA - ALPAINA - BOISA
Aiziet!
Nu, labi.
- Sākam. - Pag!
Mums jāatgriežas un jāziņo.
Esam izlūki. Tad maucam izlūkos.
Pag, meitenes?
Hei, pagaidiet!
Cik daudz inficēto vajag, lai sakautu lāci?
Asinis uz busiņa.
SVAIGA PĀRTIKA
TIRGUS
Tātad viņi izlīda no tirgus?
Jā. Vismaz viens ir ielīdis atpakaļ.
Varbūt snauž, jo nokapāja lācīti.
Jā.
Hei...
zini, kā sauc lāča ribiņas?
Brūn-bekjū.
To izdomāji pati?
- Jā! - Brūn-bekjū?
- Jā. - Nopietni?
Domā, bubulis joprojām tur ir?
Baigi pat ceru.
Labi.
- Čau! - Sveika.
- Būs jautri. - Čau!
Ak Kungs!
Laimīgas?
Hei, varam atgriezties?
Nu, jā. Jau drīz.
Es apsolu. Mēs tikai...
pārbaudīsim, vai tur kāds neslēpjas. Tā ir izlūkošana.
Zini, tur varbūt ir kāds normālais, kam jāpalīdz.
Jā! Ja nu tur ir vesela ģimene?
Ja nu tur ir bērniņš?
Vai zīdainis?
Tur nekādu bērnu nav.
Hei, nu beidzam, ja? Likumi?
Labi.
Ja ko dzirdat, tūlīt nāciet šurp.
Labs ir.
Ļausi viņām iet iekšā?
Došu piecas minūtes.
Divi pret vienu.
Tad viens pret vienu. Tā ir gadījies.
Varam ļaut večiem tikt ar to galā...
Divi.
Pudele.
TIRGUS MĒNEŠA DARBINIEKS - 2003. GADS
JŪLIJS - AUGUSTS
Forši!
Vai tev iekoda? Man tev jāšauj sejā?
Ne šodien.
Labi.
Jauki.
Ak vai! Pirms ejam, tev jāredz mēneša darbinieks...
Elij!
Elij! Elij.
Tev viss labi?
Gan jau.
Nekas nav lauzts.
Tā liekas...
Ak, sūdi.
Tu esi viena?
Es neko nedzirdu.
Gan viss būs labi.
Nu tad,
domājam, kā tevi dabūt augšā.
Es neredzu izeju.
Tikai dažas slēgtas durvis.
Skaidrs. Ir par tālu, lai noliektos pie tevis. Tāpēc...
Man jāatrod kāpnes vai kas tamlīdzīgs, lai tiktu augšā.
- Tik paliec tur. - Jā.
Elij...
paliec mierā.
- Jā. - Labi.
ŽURNĀLS PEOPLE LABĀK UN SLIKTĀK ĢĒRBTĀS SLAVENĪBAS
Brūc man virsū, mērgli!
Cīnies!
Velns.
Elij, viss labi?
Elij, esmu te!
Esmu šeit.
Velns! Dzīva?
Jā.
Un tas viss?
Tikai viena?
Tikai viena.
Tas uzvedās... kā?
Gudri?
Es jau neprasīju viņam reizināt,
bet neskrēja virsū.
Rīkojās, kā mēs.
Slēpās, plānoja, gaidīja.
Ievilināja.
Sekoja.
DŽEKSONA, VAIOMINGAS ŠTATS
Un tu to redzēji?
Bija, kā Elija teica.
Un kā, jūsuprāt, klaiņošana pa neizpētītu ēku
saskan ar klausīšanu likumiem un komandiera pavēlēm?
Nu, mums jau nebija pirmā reize.
Esam nobeigušas daudz inficēto.
Jūs ar Džoelu tur nelīstu?
- Tas nav tas pats. - Kā?
- Jo tas ir citādi. - Kā?
Nu, labi. Atvainojieties Ketai, sniedziet ziņojumu Džesijam.
Ejiet.
Mēs viņām ticam?
Dina meloja, neko neredzēja.
Bet es ticu Elijai.
Varbūt bija tikai viens gudrinieks.
Varbūt.
Bet kā ar tiem, kas pieveica lāci?
Jā, seši nav labi, bet nav arī pulks.
Vēl nav.
Es nezinu, bet...
- man nesen bija sajūta. - Sajūta?
"Realitāte ir tikai kolektīva nojauta."
Lilija Tomlina.
Četras stundas līdz Jaungadam.
Esam beiguši?
Beidzam.
BRŪN-BEKJŪ!!!
TIK NESAČAKARĒ VISU. TIK NESAČAKARĒ.
Iekšā.
Elij...
- Labāk? - Nē.
Skaidrs.
Tik ienācu pavaicāt, vai nāksi uz pasākumu.
Būtu labi tur aiziet.
Es nezinu. Jā, varbūt.
Vēl nezinu.
Tu vēl spēlē?
Diezgan, jā.
Stīgas rūsē.
- Nu... - Es tev pārvilkšu jaunas.
- Nevajag pūlēties. Es... - Rītdien būs gatavs.
LAIMĪGU JAUNO, 2029. GADU!
Nezinu, kur likties.
It kā es nezinātu.
Es pielēju ģīmi, lai atvilktos.
Viņa gan iejutusies.
Laimīgu Jauno gadu!
Jūs abi būsit kopā jau drīz.
Nekā tāda nebūs.
- Kāpēc? - Elij.
Čau! Kur biji tik ilgi?
Aiziet, nākamais gabals mazliet lēnāks.
- Aiziet, ejam! - Bet...
Neaizmirsti, ka tev agrā maiņa. Jāizguļas!
Klausos, priekšniek!
Paklau. Vēlos uzdot nopietnu jautājumu.
Cik traki es ožu?
Tā kā vārīta misene.
O, labi.
Jā!
Ak, drausmas!
Tu esi tādā pālī.
Tā gan. Un kaifā.
Es sapīpējos.
Visi čaļi šajā telpā blenž uz tevi.
Varbūt... viņi blenž uz tevi.
It nemaz.
Varbūt...
viņi uz tevi ir greizsirdīgi.
Nav pamata.
Es neesmu drauds.
Ak, Elij.
Viņiem vajadzētu krist panikā no tevis.
Hei!
Te ir ģimeņu pasākums.
Piedod.
Piedod!
Jūs esat baznīcā. Šļaukas.
- Ko tu tur teici? - Elij, nē. Elij!
Vācies prom!
Jēziņ!
Set, nāc...
Iesim pastaigāt.
Nāc nu. Ejam.
Viss labi?
Kas tev vainas?
Man nevajag tavu stulbo palīdzību.
Skaidrs.
Malacis!
Priekā!
Laimīgu sasodīto Jauno gadu!
- Ak Dievs! Pagaidi. - Hei!
Aiziet. Mūkam!
Tulkoja: Baiba Veidere Subtitri: Mārtiņš Grīnbergs