Přísahej, že všechno s těma Světlonošema byla pravda.
Přísahám.
Dobře.
Proč by to dělal?
Slyšela jsem zvěsti.
O dítěti, který vzal, a co údajně bylo...
Nebyla to pravda.
Údajně co?
Něco nepravdivého.
Protože to není možné.
Ne, nejspíš ne.
A kdyby jo, je to stejně fuk.
- Ne bez... - To stačí.
Jestli si chcete dělat starosti, tak o nás.
Tak co budeme dělat?
Hledat další Světlonoše?
A kde?
Světlonoši byli tady.
Ed má bratra, co vede skupinu v Seattlu.
Nějakej Isaac.
Mohl by nás přijmout.
Ne dokud nenajdeme Joela.
Najdeme ho.
Ano, najdeme.
Ano, najdeme!
Dobře, tak si řekneme jak.
Protože vím jen tohle:
je to pašerák a jmenuje se Joel. Nebo Joe. To se neví úplně přesně.
Asi padesát, šediny.
Vousy, metr osmdesát, jizva na pravém spánku.
Jo, a prý je hezký, zapomněla jsem.
A má tři dny náskok. Měli jsme za ním jít hned!
On ale odjel. V jediným pojízdným vozidle.
Snažili jsme se zachránit raněné.
Ale nezachránili jsme nikoho. Nebo jo?
To vážně není fér.
Ne, nic z toho není fér.
Abby.
Možná...
Možná má ta skupina v Seattlu zdroje.
Mohli by nás poslat správným směrem.
Pomůžeš mi ho najít.
Ano, pomůžu ti ho najít.
A pak taky zabít.
Pomalu.
Cože?
Až ho zabijeme...
zabijeme ho pomalu.
O PĚT LET POZDĚJI
Vstávej.
Fajn. Dobře!
Ellie!
A máš to, sráči.
Tak předně „dobře“ znamená „přestaň“.
Nechala jsem se unést.
A neříkej „sráči“ někomu,
kdo ti dal ránu jako první. A přímo na čenich, mimochodem.
Mně nějaká ta rána nevadí, tak co na tom?
- A pěkně tvrdá, mimochodem. - Mírnil jsem se.
Co, mírnil ses?
Jo, držel se zpátky.
- Proč? - Řekl jsem mu to.
- Proč? - Protože by tě přizabil.
Což bych pak nerad vysvětloval Joelovi.
To už nikdy nedělej.
Dobře.
Měla jsem to zkraje vykrejt. Pak už to šlo.
Pak to už ušlo.
Jdeš večer na tu akci?
Musíme, ne? Kvůli komunitě a tak.
Takže už seš součástí komunity?
Ale vážně, jestli jo, hodil by se nám další pár rukou
na štípání dřeva.
Příště se nemírni.
No, to je v háji.
Ahoj.
Nazdar.
Něco se děje?
No, ty trubky jsou z hlíny,
popraskaný a plný kořenů.
Nevíme, co s nimi dělat a náš předák nic neřídí.
Aha. Dobrá, hned tam budu.
Co to děláš?
Opravuju jističe.
Chtěli vyhodit celý panel, ale stačilo pár nových pružin.
Nauč mě to.
Dobře.
Ale...
nejdřív to hlavní.
Když se vrtáš v obvodech, musíš se ujistit, že nejsou pod proudem.
Jak to uděláš?
No...
olíznu je?
Zkoušečka.
Takže... hlavní je tahle část.
Dvojkovový pásek.
Když je proud moc silný, rozpálí se,
ohne, uvolní páčku a jistič vypadne.
Jinak by se dráty rozpálily
ve zdech tak, že by barák
brzy lehnul popelem.
- Můžu se na něco zeptat? - Mluv.
Proč se na tebe zlobí?
Říkala, že se zlobí?
Ne, ale...
Jste nejlepší kamarádky. To ti nic neřekla?
Ne.
Asi je to normální.
Je jí devatenáct a já jsem její...
ať už cokoli.
V tom věku nemá rád rodiče nikdo.
S mým dítětem jsem to nezažil,
takže je to poprvé pro nás oba.
Bude to dobrý.
Jo, to dává smysl.
- Takže ty pružiny drží páčky, aby... - Snažím se.
Vím, že jsem tvrdej a až moc na ni dohlížím. A ona je...
svá. Ale...
co jsem provedl?
To nevím.
No jo.
Za emocionální stav jiných zkrátka odpovědnost nenesu.
Ty chodíš na terapie?
Do prdele. Ty chodíš ke Gail?
Na žádný terapie nechodím. Ježíš. Běž...
Běž spravit to potrubí.
Vyřízni praskliny, vytrhej kořeny
a velký mezery zacpi tmelem. Mazej.
Bude to dobrý.
Dino.
Nikomu o těch terapiích neříkej.
- Do prdele! - Skvělej puškohled.
To není tím, ale střelcem.
Jsi čím dál lepší.
A kdo je další?
Podívám se.
Dobrá. Tamhle u cesty je shluk.
Jeden se oddělil, vidíš ho?
Vidím.
Tentokrát si dej načas.
Je to dál a jde do kopce,
tak to musíš kompenzovat.
Do hlavy?
Jako vždycky.
- Sakra. - Ne.
- To je dobrý. Trefilas i tak. - Asi jo.
Je jich tam hodně.
Jo, všiml jsem si. Jdou po 89. silnici.
Asi jsou z Alpine.
Vrátíme se. Chci tam poslat hlídku.
Fajn, počítej se mnou.
Popravdě...
na chvíli tě z hlídek stáhneme.
Dáme tě na bránu.
Na bránu? Cože? Proč?
Protože je to důležitá práce.
Stát na posraným plotě?
Bojí se o tebe.
Já se z toho poseru.
Na minulý hlídce jsi byla trochu neopatrná.
Byli tam dva běžci a jeden bezzubý clicker.
Zvládla jsem to. O to přece jde, ne?
Jednalas na vlastní pěst. Naše pravidla mají smysl.
Ale no tak. Dina dělá kraviny pořád
a na posranej plot ji nikdo nedá.
Tommy, jsem dospělá.
Nemůže mi říkat, co můžu a co ne.
Ne, ale mně to říct může.
Hele, znám ho odjakživa.
Někdy je snazší poslechnout.
Je mi jedno, co je snazší, není to fér.
A mimochodem, já jsem ta poslední,
- kdo by se měl bát nakažení. - To stačí.
Přísahalas. O tomhle se nemluví.
Kousli mě do paže.
Ellie, o tom se mluvit nesmí.
Pokousali mě, slyšíte?
- Hej! - Kousli mě!
Hej! Ticho.
Jsem imunní!
Hej!
Ježíši. Sakra.
Vážně, ty a můj bratr
jste úplně stejný.
No, v tom případě asi chápeš, že nevyhraješ.
Pošli mě na hlídku.
Hlídka Alpine vyrazí v jednu.
Ale dodržuj pravidla,
poslouchej kapitána.
Bez otázek, bez výjimek.
To záleží. Kdo je kapitán?
Ellie.
Dobře, fajn. Když chceš.
Budu poslušná.
Otevři!
Tyhle tři budou do zítra nebo pozítří.
A pak připojení kanalizace.
Do jara jste chtěli dodělat knihovnu a školu,
ale potřebují novou střechu.
S počtem lidí, co máme,
to ale zvládneme nejdřív v létě.
Tohle okno už vůbec netěsní.
No jo. Tmel.
Mám ho na seznamu.
Spoustu jsme ho použili na...
- Musíme stavět rychleji. - Rychleji?
Jistě. A jak moc?
Mám totiž strojek
zvaný „stavboměr“.
- Joele. - Víc natáhneš, rychleji stavíme.
Docházejí nám místa pro nové lidi.
Jo, všiml jsem si.
Možná by je sem ta vaše rada už neměla pouštět.
Je to naše rada,
a ti lidé utíkají z rozpadlých osad.
Před nakaženými.
- To je máme nechat venku? - Náš záchranný člun se potápí, takže jo.
Necháme je venku.
Kdyby to šlo, vzal bych je sem všechny.
A pracuju dnem i nocí, aby tu bylo víc místa. Což dobře víš.
Ale předně se musíš starat o vlastní, jinak nepomůžeš nikomu.
Strejdo Joele.
- Copak je? - Co je to?
Pojď sem.
Tohle jsou mapy.
Vidíš?
Tady bydlíme my.
A co je tohle?
Plot.
- Co je uvnitř? - Lidi.
A co je venku?
Monstra.
Správně. A jak se jim bráníme?
Střílíme je.
Jak to myslíš, „střílíme“?
- Ty je taky střílíš? - Ne.
- Střílíš příšery? - Ne.
- Tak co, kde je střílíš. - Ahoj.
- Tati! - Tady je!
Zabiják. Jo.
Chyběls mi.
Ahoj.
- Co máte za lubem? - Tvoje žena chce, abych zrychlil.
Řekls jí o tom strojku?
Jo, řekl.
Pojď sem, zlato.
Ty teda rosteš.
- Byls na lovu, nebo... - Nakažení.
Sám?
Jo.
Musím jít.
A ty dál střílej příšery, Benji.
Dostals mě.
Dostal.
Joele.
Tys byl taky uprchlík.
Je otevřeno!
Hned jsem tam.
Dáš si něco k pití?
A co máš?
Whiskey.
Bylinkový čaj,
který je hlavně z bodláčí a hlíny.
Co se slaví?
Mám narozeniny.
Tak, můžeš začít.
Pytlíček s trávou. Copak chodím na střední?
Je zima, Gail.
Ta Eugena nezastavila.
Leden, únor,
jemu rašily pupeny jak borovicový šišky.
A stejně lepivý.
Platba přijata.
Nevěděl jsem, že psychiatři při sezení můžou pít.
Psychoterapeuti.
Psychiatři jsou přes prášky.
A ne, nesmíme pít,
ale dneska jsem se probudila smutná.
Moje první narozeniny bez manžela... po 41 letech.
Tik tak, tik tak...
No, dal jsem na tvou radu.
Stáhnul jsem se.
Netlačím na ni,
ani se mnou nemusí sedět u večeře.
A co mi to přineslo? Nic.
Přijde domů, zavře se do garáže,
kam jsem jí měl hned zkraje zakázat se nastěhovat,
a tím to hasne.
Ani nepozdraví.
Potkám ji ve městě a jen přikývne, jako bych byl cizí, nebo nějakej kretén.
I Dina se dneska ptala, co s ní je.
Vidí to úplně všichni.
Dina...
se ke mně aspoň chová jako k člověku.
Mluví se mnou, pozdraví,
usměje se. Vzhlíží ke mně,
jako k dobrýmu člověku, což já jsem.
Dina mi rozumí.
Jako by byla moje dítě ona.
Ale není.
Jenže Ellie taky ne.
Něco ti řeknu.
Zkusíme něco jiného.
Co třeba?
Přiznáme si, že máš ty nejnudnější potíže na světě.
„Moje 19letá dcera se ke mně chová jako...
se ke svým tátům chovají i jiné 19leté holky. Všechny.“
Scházíme se už popáté?
To tu hodláš kvůli tomu fňukat pokaždé?
Neměla bys správně projevovat empatii?
To bych jistě mela.
Ale už to dělat nebudu.
Protože mi lžeš.
A je to únavné.
Ano, je to tak.
Lžeš.
Mám dost zkušeností na to, abych poznala, když někdo něco zamlčuje.
A ty to rozhodně děláš taky.
A přitom chceš moje rady?
Ne.
Přesněji, ani hovno!
- Tohle nebyl první panák. - To si piš, že ne.
A když jsem zkraje řekla, že jsem smutná, lhala jsem.
Tak já přijdu jindy.
Mám to říct nahlas?
Jo, asi jo.
Když nemáš kuráž něco vyslovit, nezahojí se to.
Ale mám strach.
Mám strach to říct.
Ale proto to udělat musím.
Zastřelils mého manžela.
Zabils Eugena.
A já ti to mám za zlé.
Ne, to je slabé slovo.
Nenávidím tě za to.
Nenávidím.
A ano, vím, že jsi neměl na výběr.
To dobře vím.
Měla bych ti odpustit.
Ale zkusila jsem to a nejde to.
Kvůli tomu, jak jsi to udělal.
A když tě vidím,
jak si sedíš v našem domě,
naplňuje mě to vztekem.
A je to venku. Řekla jsem to.
Stydím se,
ale stalo se,
už to nemůžu vzít zpátky.
Ale díky tomu by se to mezi námi mohlo urovnat.
A teď ty.
Řekni, co se tak bojíš vyslovit.
Pomůžu ti.
Řekni to nahlas. Ať je to, co je to, ať je to sebehorší.
Slibuju, že ti pomůžu.
Udělals jí něco?
Ublížils jí?
Ne.
Co tedy?
Cos udělal?
Zachránil jsem ji.
Už jdu.
Ahoj.
Jdu tě vyzvednout.
Máš taky hlídku?
Dej mi chvilku.
Klid, nespěchej. Dvě minuty.
Prý jsi měla být dnes na plotě.
Jak ses z toho vysmekla?
Tommy.
Páni, kdes vzala to pouzdro?
Dominique.
Výměnou za starý boty.
Boty by byly lepší.
- Ukaž. - Zvládnu to.
To je dobrý. Fajn, to je ono.
Takhle.
Vydrž. To patří sem.
Jo, takhle.
Hotovo.
- Lepší? - Jo, lepší.
Koukni se na tu výbavu.
Jako Curtis a Viper.
Myslím ty filmy, co má rád Joel?
Jo, já vím.
Zítra jsem se s ním na ně chtěla dívat.
Jestli se chceš přidat.
Hlídka?
Jo, hlídka.
- Díky. - Nemáš zač.
Jo.
Ahoj, Shimmer.
Ahoj, holka.
Ellie.
A jsou tu.
Dobře, máme pět minut skluz.
Kvůli dvěma z vás. Tak to zkrátím.
Máte hlídku u Alpine
a pár z vás bude na té trase prvně, tak poslouchejte.
Pojedete po 191. do Hobacku.
Ano, Dino.
Ahoj. Máme se držet cesty, sledovat krajinu,
projít stanoviště a podepsat zápis?
No, to zní skvěle.
Ale kromě tohoto tu máme hlášení o zbloudilcích,
takže ve městě dávejte pozor.
Koukám, že Ellie vypadá jak Curtis a Viper.
- Cože? - Takže připomínám,
že jste průzkumná hlídka.
Když uvidíte jednoho, dva nakažené, fajn, sejměte je.
Ale když víc, nebo něco horšího,
vrátíte se a pošleme tam četu. Rozumíte?
Víš, že jsi jen o čtyři roky starší, že jo?
Chci slyšet, že rozumíš.
Rozumím.
Díky.
Vaši skupinu vede Kat,
takže poslouchejte její rozkazy.
Až se budete vracet, dnešní „čistý vzduch“ je žlutá.
Žlutá znamená dobrý, zelená špatný.
Žerty stranou. Můžete to brát aspoň trochu vážně?
Ostatní k vám vzhlížejí.
A mají sakra důvod.
Dobře, hlídka Alpine vyjíždí.
Hlídka Alpine vyjíždí! Můžete!
Takže večer přijdeš?
Jo, přijdu.
A jdeš s někým?
Ne.
Proč ne?
- Kat je volná. - A proč bych se ptala Kat?
Protože je... ta druhá.
- Panebože. - Co je?
Dřív tam něco bylo.
A rozhodně zapůsobila.
Jasně. Ano, díky.
Ale ne.
Jdeš po někom jiným.
Něco ti řeknu. Můžeš jít se mnou.
Zkouříme se,
budeme tancovat na... jak se jmenujou?
Brittany a Jug Boys?
Bude sranda.
Odpočítáme šťastný nový rok, 2029.
- Ty nebudeš s Jessem... - Ne.
Rozchod.
Jo, znova.
Prozatím.
Co je to s váma dvěma?
Nevím.
Jeď.
Tak jo.
- Jdeme. - Počkejte.
Měli bychom to jet nahlásit.
Jsme průzkum, Kat. Tak zkoumejme.
Holky, počkejte.
Hej, no tak!
Kolik nakažených je třeba na zabití medvěda?
Koukni na tu dodávku.
ZELENINA A OVOCE
OBCHOD GREENPLACE
Takže se schovávali v obchodě.
A minimálně jeden z nich se dostal zpátky.
Potřeboval si zdřímnout, když sežral toho chudáka.
Jo.
Hele...
na co se hodí žebra grizzlyho?
Na „grizlovačku“.
To sis teď vymyslela?
- Jo. - Grizlovačka?
- Jo. - Vážně?
Takže myslíš, že je pořád uvnitř?
To doufám.
Bezva.
- Ahoj. - Nazdar.
- To bude legrace. - Ahoj.
Panebože.
Spokojená?
Můžeme se už vrátit, prosím?
Jo, jasně.
Slibuju. Jen si poslechneme...
jestli nejsou uvnitř. Což je průzkum.
A možná je tam chycený v pasti normální člověk.
Jo, může tam být rodina?
Nebo třeba batole.
Mimino.
Žádný mimina tam nejsou.
Hej, no tak. Pravidla.
Fajn.
Když něco uslyšíte, hned se vrátíte.
Dobře.
To je tam prostě necháš jít?
Dám jim pět minut.
Dva na jednoho.
Fajn, tak jeden na jednoho. To jsme už zvládly.
Ale jestli to chceš přenechat chlapům...
Dva.
Ta láhev.
OBCHOD GREENPLACE ZAMĚSTNANEC MĚSÍCE - 2003
ČERVENEC - SRPEN
A máš to.
Kousnul tě? Musím tě střelit do obličeje?
Dneska ne.
Tak jo.
Bezva.
Bože, než půjdeme, musíme se podívat na zaměstnance...
Ellie!
Ellie! Ellie.
Jsi v pořádku?
Dobrý.
Nic zlomenýho.
Myslím.
Sakra.
Jsi tam sama?
Nic neslyším.
Asi je to dobrý.
Tak jo.
Vymyslíme, jak tě dostaneme nahoru.
Nevidím cestu ven.
Jsou tu dveře s visacím zámkem.
Dobře. Na seskok je to moc vysoko, takže...
zkusím najít schody, kudy bys mohla nahoru.
- Zůstaň tam. - Jo.
Ellie...
ani se nehni.
- Jo. - Fajn.
PEOPLE NEJLÉPE A NEJHŮŘE OBLEČENÍ
Pojď si pro mě, hajzle!
Tak dělej!
Sakra.
Ellie, jsi v pořádku?
Ellie, to jsem já!
Tady jsem.
Sakra. Jsi v pořádku?
Jo.
To je všechno?
Jen ona?
Jen ona.
Takže tvrdíš co, že to bylo
chytré?
Neříkám, že to umělo počítat,
ale nešla po mně hned.
Dělalo to, co my.
Schovávalo se to. Plánovalo. Čekalo.
Chtělo mě nalákat.
Číhalo to.
A tys to taky viděla?
Ellie to popisuje přesně.
A jak přesně odpovídá pravidlům a poslouchání rozkazů to,
že jste vešly do nezajištěné budovy?
Nedělaly jsme to poprvé.
Už jsme zabily spoustu nakažených.
Takže kdybys tam byl s Joelem, nešli byste tam?
- To není totéž. - Proč ne?
- Je to jiné. - V čem?
Tak jo. Omluvte se Kat a Jesse všechno sepíše.
Jděte.
Věříme jim?
Dina lhala, neviděla nic.
Ale Ellie věřím.
Ten „chytrý“ mohla být výjimka.
Možná.
Ale co těch šest, co zabilo toho grizzlyho?
Jo, šest není úplně málo, ale horda to taky není.
Prozatím.
Já nevím...
- poslední dobou mám zvláštní pocit. - Pocit?
„I samotná realita je kolektivní předtucha.“
Lily Tomlinová.
Čtyři hodiny do nového roku.
Odročíme to?
Odložíme.
GRIZLOVAČKA!
NEPODĚLEJ TO
Dále.
Ellie...
- Lepší? - Ne.
Dobře.
Jen chci vědět, jestli jdeš večer na tu akci.
Měla by ses tam ukázat.
Nevím. Jo, možná.
Nevím.
Hraješ poslední dobou?
Docela jo.
Ty struny jsou špatný.
- No... - Dám ti tam nové.
- To nemusíš. - Zítra ti ji přinesu.
ŠŤASTNÝ NOVÝ ROK 2029
Tohle fakt nesnáším.
To mi povídej.
Musela jsem se přiožrat, abych vůbec přišla.
Umí za to vzít.
Šťastný Nový rok!
Do dvou tejdnů budete zpátky spolu.
To se nestane.
- Proč ne? - Ellie.
Ahoj. Proč jdeš tak pozdě?
Tahle bude trochu pomalejší. Jedna z našich oblíbených.
- Jdeme, honem. - Ale...
Hej, zítra máš ranní hlídku, tak si odpočiň!
Jistě, ano, pane!
Dobrá. Mám na tebe vážnou otázku.
Jak moc páchnu?
Jako pěkná hromada hnoje.
Dobře.
Fajn.
Hrůza.
Jsi tak opilá.
Ne, sjetá.
Hodně jsem kouřila.
Všichni chlapi teď na tebe zírají.
Možná zírají spíš na tebe.
To ne.
Možná...
na tebe žárlí.
Nemají důvod.
Nejsem žádná hrozba.
Ach, Ellie.
Tebe by se měli děsit.
Hej.
Tohle je rodinná událost.
Pardon.
V kostele. Lesby.
- Co jsi to kurva řekl? - Ellie. Ne.
Vypadni odsud.
Ježíši.
Sethe. Pojď...
Projdeme se.
Jdeme. Pojď.
Jsi v pořádku?
Co je to s tebou?
Já tvoji pomoc kurva nepotřebuju.
Dobře.
Na!
Na zdraví!
Šťastnej Novej rok!
- Panebože. Počkej. - Hej.
Tak pojď.
Překlad: Jan Feldstein Titulky: Ludmila Vodičková