ОСТАННЄ, ЩО ВІН СКАЗАВ МЕНІ
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ЛОРИ ДЕЙВ
Ти б не зміг.
Ще й як зміг би.
Виноробня в Новій Зеландії?
Це за пів світу від Бейлі.
Можливо, мені подобається сама ідея – бути дуже далеко.
Там, де будемо тільки ми з тобою.
Я маю поговорити з вашим батьком.
Ви маєте піти. Негайно.
Я з вами не жартую. Ідіть звідси.
-Мені тільки поговорити. -Знаєте, скільки тут копів було?
Не кажучи вже про ФБР. І маршалів. Ідіть собі.
Але ж ваш батько вже знає, що ми в Остіні?
Я вас розумію. Це її дідусь.
Та якщо він знає, що ми тут, це мій єдиний шанс.
У вас немає шансу.
Чарлі, у Крістін не буде майбутнього, якщо я з ним не поговорю.
Не знаю, що ви придумали, але батько не схоче допомагати.
Ітан його зрадив.
Знищив нашу сім'ю.
Я знаю, що він зробив.
Ви маєте рацію.
Але дозвольте мені спробувати. Будь ласка.
СЛУЖБА МАРШАЛІВ США ЗАХІДНИЙ ОКРУГ ТЕХАСУ
-Де Ханна? -У конференц-залі.
-Ед. -Що?
Де Ханна Голл?
У туалеті.
Посидь тут.
Ханно?
Підозрюю, що звати вас не Макс.
Поки що хай буде Макс.
Ваш батько давно тут оселився?
Коли вийшов на волю.
Кілька років тому.
Тут так тихо.
Це мама придумала – купити будинок на озері.
Для відпочинку.
Куди можна поїхати, щоб заспокоїтися. Зняти стрес.
Вона купила цей будинок, коли батько ще сидів.
Але захворіла і...
Вони не жили тут разом?
Вона померла того дня, коли він вийшов.
Через тридцять п'ять годин, якщо точніше.
Ще не пізно розвернутися.
Як хочете, «Макс».
Ханно, ти там? Це я.
-Давно вона в туалеті? -Хто? Бейлі?
Ханна. Давно пішла в туалет?
Замкнено. Вона не озивається.
Ханно, ми заходимо.
Западло.
Хай поліція розішле орієнтування на Ханну Голл
усім місцевим правоохоронцям. Пошуковий загін – у місто.
ПРИХИСТОК
Я змушена дещо зробити.
Потрібно, щоб ти мені довіряла.
Бейлі, ти знаєш, де вона?
Якщо є найменші здогади, я маю знати.
Ні, я весь час була з вами.
Ясно.
Можете посидіти.
Не знаю, коли він буде.
Я постою.
А може, вам варто турбуватися не про себе.
Ці колони не такі міцні, якими здаються.
Їх привезли в Остін частинами й зібрали на території маєтку.
А Мередіт...
Моя дружина.
Вона мала великий хист до дизайну.
Робила прекрасним усе, чого торкалася.
Оздоблення будинку продумала сама.
До найменших дрібниць.
Я б не згадував про це, але подумав, що ви,
як ніхто інший, належно оціните цей момент.
-Синку. -Привіт, тату.
-Міс, підніміть руки. -Що, вибачте?
Він перевірить, чи немає на вас «жучка».
Навіщо мені «жучок»?
Таких запитань я більше не ставлю.
Підніміть руки.
То це не зовсім прихисток.
Мені ця назва не до душі.
Її обрала дружина. Інакше я б давно вже поміняв.
На що?
Може, на якусь цитату.
«Lasciate ogne speranza». Щось про покидання всіх надій.
Мій дід казав: «Надія вбиває».
Теж варіант.
-Чиста, сер. -Добре.
-Синку, вже поїдеш? -Я повезу її назад у місто.
Я хочу провести трохи часу наодинці з новою подругою.
Ви ж не заперечуєте? Правда, Ханно?
Можна вас так називати?
Чи краще «місіс Майклз»?
Згодна на Ханну.
Бачиш? Вона згодна.
Нед підкине її потім до міста.
-Тату, я... -У тебе був важкий день.
Їдь додому.
Але якщо Ханна бажає поїхати,
я не перешкоджатиму. Хай повертається в Остін...
або в Саусаліто.
Я залишаюся.
Мені потрібна локація телефону Ніколаса Белла. І Чарлі Сміта.
За будинком Андреї хтось стежить?
Так. Там тихо. Перед кондо Ніколаса теж немає руху.
Коп у «Непересохлому» думає, що бачив Ханну.
Зараз прокручуємо записи з камер.
Візьміть ордер на обшук бару і попросіть Крейвен витягти максимум
-з телефону Ханни. -Добре.
ДЖУЛЗ
Джулз.
Ти в порядку? Я не можу додзвонитися до Ханни.
Я теж не можу. Ми не знаємо, де вона.
Але ти в безпеці?
Я з маршалом Бредфордом.
Але, Джулз, це все через мене.
Ханна хотіла поїхати з Остіна. Я не погодилася,
а потім я просто зникла.
А тепер... Ану ж з нею щось станеться?
З нею нічого не станеться.
Усе буде добре. Де ти зараз?
ЗАБЛОКОВАНИЙ
Бейлі?
Джулз, я тобі передзвоню.
-Ханна? -Бейлі.
Татко?
Бурбон?
-Буду. -Добре.
Сідайте.
Це на другий день народження Крістін.
Вона вже розмовляла цілими реченнями.
Я повів її в парк, за тиждень до того, як зробили це фото,
і ми зустріли її педіатра.
Він спитав, як у неї справи, а вона відповіла розлого, на два абзаци.
Бачу, вона й досі така.
Так.
Ханно, нахріна ви сюди приїхали?
У надії, що ми домовимося.
Навряд. Ні.
Ви не вислухали...
Я мав на увазі: «Навряд чи це причина».
Я думаю, ви приїхали, бо надієтеся, що я не такий, як мене малюють.
-Містере Белл. -Ніколас.
Ніколасе. Я приїхала не для того, щоб ятрити рани.
Ні? Хочете, щоб я пробачив вашому чоловікові.
Щоб я простив, хоча ви гадки не маєте,
не уявляєте, що він скоїв.
Я маю уявлення. Знаю цю історію.
Знаю свого чоловіка.
Свого чоловіка Ітана.
Я знаю, як ви втратили дочку.
Я тут ні при чому.
І якщо ви думаєте, що люди, на яких я працював, убили мою дитину...
У них є кодекс.
Не кажучи про те, що вони знали: якщо зачеплять мою сім'ю,
-я знати їх не схочу. -Містере Белл... Ніколасе...
Ітан не хотів у це вірити.
Потрібен був винуватець. І він призначив мене.
І покарав, наче я був недостатньо покараний.
Але що там я.
Це ж ким треба бути, щоб так забрати дитину?
Відірвав дівчинку від бабусі, від тітки з дядьком.
Від усіх, хто її любив.
Усіх, хто знав її матір, хто розповів би їй історію Кейт.
Яке лицемірство. Це саме те, чого я не перетравлюю.
Ваш чоловік, як ніхто, добре знав, чим я займаюся.
Він знав більше, ніж мої діти.
І він...
Він хотів підтримувати зі мною цей зв'язок, а я...
Ви його любили.
Що, вибачте?
До того, як це все сталося, ви дуже його любили.
Як хороший батько, я старався бути до нього добрим.
Ви не просто старалися.
Якщо й так, то це була помилка.
Яку зробили ми обидва. Вам так не здається?
Не здається.
Я можу розповісти про вашого чоловіченька історію,
і ваше ставлення до нього зміниться назавжди.
Можливо. Та це не вплине на суттєве.
І що ж це?
Ви знаєте, як сильно мій чоловік любить вашу онуку.
Усе, що він зробив,
попри всю хибність його вчинків, якими ви їх бачите,
ви знаєте, що все це він робив задля неї.
Я думаю, ви поважаєте його за те, що він такий батько.
За таку самопожертву. За... турботу про сім'ю.
Здається, у вас з ним це спільне.
Уважно послухайте.
Я відсидів майже «десятку» – шість з половиною років,
але не підставив свою сім'ю і не видав секрети клієнтів.
Я втратив дочку, онуку, дружину і кар'єру.
Говорите про самопожертви? Ось вам самопожертва.
Але не переконуйте мене в тому,
що ваш чоловік – якийсь мученик.
Я...
Не порівнюйте мене з ним.
Ґрейді Бредфорд.
Вона тут. Ми на озері Тревіс, не в міському кондо.
Шеф?
Дзвони в офіс шерифа округу Тревіс.
Спецзагін у резиденцію Белла на озері Тревіс, негайно.
Купер! Дженкінс, Ед, ви зі мною.
Познер, подивися за дитиною.
Бігом.
Так буде гірше. Туго не перев'язуйте.
А ви лікарка?
У мене було чимало тяжких травм руки.
Це професійний ризик.
Перейдімо до суті.
Я пропоную вам угоду.
Не вам її укладати.
А я думаю, що мені.
Власне, тільки я й можу її укласти.
-Та невже? -Ну, зрозуміло,
що ви з моїм чоловіком не любите один одного.
І він не запропонував би того, що в мене на думці,
але його тут немає. Тут зараз я.
Ясно.
Я слухаю.
Я припускаю, що вам хотілося б спілкуватися з онукою.
Ви так про неї говорите...
Здається, підтримувати з нею зв'язок – ваше найбільше бажання.
І ви зможете домовитися зі своїми «клієнтами»,
щоб це стало можливо.
Гадаєте, я маю в організації аж такий вплив?
Ви ж кажете, відсиділи за них шість з половиною років?
Не думаю, що вони не вдячні.
Є два виходи: або такий, або ваша онука знову зникне.
Не люблю погроз.
Я не погрожую. Мені сказали, що це другий варіант.
І єдиний варіант.
Чому ви думаєте, що я вас не знайду?
Може, й знайдете.
Та невже ви хочете, щоб вона знову тікала?
Я вас прошу вберегти онуку,
щоб вона жила своїм життям,
щоб могла ближче познайомитися з рідними.
І з вами.
Мені це до вподоби.
Але якщо попросите захищати Ітана,
це неможливо.
Я не зміг би його захистити, навіть якби мав бажання.
Якого в мене аж ніяк нема.
А якщо Ітана викреслюємо?
Що, вибачте?
Що як Ітана в угоді не буде?
А тільки...
тільки ваша онука, Крістін? Що...
Ви зможете її вберегти?
Тільки Крістін?
Так.
Ви ж усе розумієте?
Ваш чоловік не повернеться додому.
Ні зараз, ні будь-коли.
Це бажання Ітана.
Жити без неї?
Берегти її. Захищати. Щоб Бейлі могла й далі бути Бейлі.
Це наше спільне бажання. Найбільше.
Я фактично росла без матері.
Вона мене покинула,
маленькою, як Крістін, коли ви бачили її востаннє.
Але в мене був дідусь. Я мала більше, ніж багато людей.
Я намагаюся пояснити те, що напевно розумів Ітан, коли покидав нас.
Що на першому місці в мене – ваша онука.
Тільки вона має значення. Ви це розумієте краще за мене.
Чому ви так думаєте?
Ви їй найближчі.
Я ж відправив тебе додому.
Біля воріт – Ґрейді Бредфорд, з шістьма маршалами й спецзагоном.
То ви думаєте...
Думаєте, вона не відмовиться зі мною зустрітися?
Крістін?
Так. Я подбаю про її неупередженість.
Дам їй зрозуміти,
що більшість цих подій не пов'язана з вашими почуттями до неї.
Тату. Їй треба йти.
Якщо ви потайки сподіваєтеся,
що одного дня Ітан зможе повернутися у ваше життя,
і вони простять і забудуть, то цього не станеться.
Ці люди нічого не забувають.
Я розумію.
І вони можуть його знайти. Навіть якщо він не повернеться.
Поки що не знайшли.
Їдьте додому.
Вона буде в безпеці. Ви обидві будете в безпеці.
Даю вам слово.
-Дякую. -Не дякуйте.
Я погодився не заради вас.
Ну, Ханно, що плануєте робити далі?
Сядете в літак і повернетеся до свого життя,
тримаючи кулаки, щоб жити довго й щасливо?
-Щасливо не буде. -Це правда, чорт забирай.
Я вас не вбережу, якщо знатимуть, де ви.
-Ви й так нас не вбережете. -А Ніколас Белл зможе?
Зблизитися з онукою Ніколас хоче більше, ніж покарати Овена.
Усе ще не розумієте?
Ці люди на все підуть, аби дістатися до Овена.
Вони вистежать вас. Вистежать Бейлі.
І використають усі засоби, щоб виманити Овена зі сховку.
-Усі необхідні засоби. -Ніколас дав мені слово.
Ніколас брехнею заробляє!
А яка ймовірність?
Що нас знайдуть, якщо ви сховаєте?
Десять відсотків? П'ять?
Бо я переконана, якщо Овен до нас приєднається,
ці люди не зупиняться, доки не вистежать його.
А якщо Бейлі потрапить під перехресний вогонь...
Овен би нізащо так не ризикував. Саме тому він і втік.
Він знав, що не захистить Бейлі, якщо буде з нами.
То як пояснити те, що ваш чоловік надіслав мені свій телефон?
Детальне досьє на «The Shop», яке він вів.
Він створив собі всі умови, щоб повернутися.
Думаю, причина в іншому.
-Яка? Його спадок? -Ні. Спадок Бейлі.
-Це притягнуто за вуха. -Я знаю, з ким одружена.
Та ну.
Ви мали засвоїти,
що ніхто не знає, з ким насправді ми одружені.
Овен сам виготовив нам обручки.
Виточував уночі на моєму верстаті.
Хотів зробити мені сюрприз, але приходив у ліжко,
а його шкіра пахла тирсою.
Я знала, що він робить, ще до того, як збагнула розумом.
Так добре ми одне одного знали.
Зникаючи, Овен знав, який буде мій наступний крок.
Він знав: я зроблю саме те, що їй потрібно.
Ханно...
ви маєте розуміти, який це ризик.
На вас полюватимуть.
Бейлі, може, й не чіпатимуть, але вам зашкодять, щоб дістати Овена.
Щоб виманити його.
Не можна укладати угоду з дияволом
і надіятися, що пропетляєш.
Але я вже уклала.
Міс Майклз. Бейлі.
Пробач.
Не треба було мені тікати...
Нічого. З тобою все добре.
Він дзвонив.
Тато?
Стоп. Тут забагато вух. У конференц-залу. Негайно.
Мені потрібна зала.
-Можна поговорити з Ханною наодинці? -Бейлі.
Розкажи, що казав тато. Тільки так я йому допоможу.
Не бійся.
Ну, коли я сказала: «Алло»,
тато вже говорив.
Він не сказав, звідки телефонує,
і не спитав, як я.
Сказав... тільки, що в нього 22 секунди.
Я запам'ятала. Двадцять дві.
Він просив йому простити.
Він шкодує сильніше, ніж міг...
І сказав, що...
він ще довго не зможе подзвонити.
І додому приїхати не може.
Він мав на увазі – ніколи не приїде?
Бейлі, я розумію, це вибиває з колії,
але нам треба обговорити подальші кроки.
Подальші кроки? А це як?
Ґрейді має на увазі, куди нам з тобою тепер їхати.
-Повертатися додому або... -Або
вирушати в новий дім.
Туди, де ми зможемо вас захистити.
А батько приїде до вас, коли буде безпечно.
-Він не приїде. -Ти не можеш знати.
Бейлі, він мав тобі сказати, що я на вашому боці.
Що мене треба слухатися.
Він сказав, щоб я слухалася Ханни.
У неї – ні знань, ні інструментів,
ні досвіду, так само, як і в твого батька.
Хай що він сказав, дозволь мені захистити вашу сім'ю.
Але ти так не думаєш.
Бейлі, я думаю, ми будемо в порядку. Ми з тобою.
Поїдемо туди, куди ти схочеш.
Будемо робити так, щоб тобі було максимально комфортно.
Заради бога,
я знаю Ітана, і він не хотів...
Що ви сказали?
-Я знаю твого тата, і... -Ні.
Це я знаю тата. Якби я мала слухатися вас,
він би так і сказав.
-Поїдемо додому? -Бейлі.
Будь ласка, відвези мене додому.
Добре.
Алло, ми приїхали в аеропорт. Ханна в туалеті.
Почекаєш?
З тобою поговорю. Ми з Макс прийдемо на вечерю?
Давай не сьогодні.
Ну, тоді чекайте нас завтра ввечері.
Добре вам долетіти.
Дякую.
Бейлі.
Ходімо.
Який він?
Ніколас?
Він розумний і сумний.
Любить своїх рідних. І тебе любить.
Він хоче до нас у гості?
Він, Андрея і Чарлі. Твої двоюрідні брати теж приїдуть.
Думаю, Андрея дуже хоче, щоб ти з ними познайомилася.
Але ж вони не зупиняться у нас?
Ні. Нічого такого.
Кілька разів пообідаємо чи повечеряємо. Почнемо з цього.
А мені треба зараз щось вирішувати?
Зараз ти не мусиш вирішувати нічого.
-Бортпровідники, готуйтеся до зльоту. -Дякую.
Можливо, мені подобається сама ідея – бути дуже далеко.
Там, де будемо тільки ми з тобою.
А ти?
А що я?
Як гадаєш, де ми будемо за п'ять років?
МИНУЛО П'ЯТЬ РОКІВ
Ви не заблукали? Добре. На другому поверсі.
Так. Біля південно-західного входу. Шукайте літачок.
Знаменитий Шеп з тобою?
Скажи, він у кардигані? Ні. Я буду чемна.
Добре, тоді чекаю.
ХАННА ГОЛЛ
Ті, з ким не склалося, тебе кохають.
Мамо?
Переклад субтитрів: Олена Любенко