BASERAT PÅ ROMANEN AV LAURA DAVE
- Det går ju inte. - Visst går det.
En vingård i Nya Zeeland?
På andra sidan jorden från Bailey?
Kanske jag gillar tanken på att vara långt borta.
Nånstans, bara du och jag.
Jag måste prata med din far.
Du måste dra. Nu.
Jag skojar inte. Stick härifrån.
- Jag vill bara prata. - Polisen har varit här.
Och FBI, US marshals. Du måste gå.
Din far vet redan att vi är i Austin, va?
Jag klandrar dig inte. Han är hennes morfar.
Om han vet att vi är här så är det här det enda jag kan göra.
Du kan inget göra.
Kristin har ingen framtid om jag inte pratar med honom.
Han kommer inte att hjälpa dig på nåt sätt.
Ethan förrådde honom.
Han splittrade vår familj.
Jag vet vad han gjorde. Du kanske har rätt.
Men du måste låta mig göra det här.
- Var är Hannah? - I konferensrummet.
- Ed. - Ja?
Var är Hannah Hall?
På damernas.
Slå dig ner...
Hannah?
Jag antar att du inte heter Max.
Det funkar för stunden.
Har din far bott här länge?
Bara sen han kom ut.
I några år.
Verkar stillsamt.
Det var min mammas idé att köpa hus vid sjön.
Ett fritidshus där de kan ta det lugnt. Ingen stress.
Hon köpte det när han satt inne.
Men hon blev sjuk och...
De bodde aldrig här tillsammans?
Hon dog samma dag som han kom ut.
Eller 35 timmar senare, om man vill vara petig.
Jag kan fortfarande vända.
Som du vill, "Max".
Hannah, är du där? Det är jag.
- Hur länge har hon varit på toa? - Vem? Bailey?
Hannah. Hur länge har hon varit?
Det är låst. Hon svarar inte.
Vi kommer in!
Fan också.
Kontakta polisen och efterlys Hannah Hall. Jag vill ha ett team ute nu.
FRISTAD
Jag måste göra nåt.
Du måste lita på mig.
Vet du var hon är?
Om du har nån aning så måste jag veta.
Nej. Jag har varit med dig.
Okej.
Slå dig ner om du vill. Jag vet inte hur länge det dröjer.
Jag kan stå.
Det är inte det som är problemet. Pelarna är inte så stadiga som de ser ut.
De skickades hit i delar och sattes ihop här.
Och Meredith...
Min fru.
Hon hade ett öga för design.
Hon gjorde allt så fint.
Hon valde all inredning här.
Varendaste grej.
Jag brukar inte säga nåt, men jag tänkte att du,
om nån, kanske uppskattar historien bakom det.
- Tjenare. - Hej, pappa.
- Upp med armarna, tack. - Vadå?
- Han måste kolla att du inte är buggad. - Varför skulle jag vara det?
Det är såna frågor jag inte ställer längre.
Upp med armarna.
Inte mycket till fristad.
Jag har aldrig gillat namnet.
Om inte min fru hade valt det så hade jag bytt ut det.
Till vadå?
Ett citat, kanske?
"Lasciate ogne speranza." Det handlar om att överge hopp.
Min morfar brukade säga att hopp dödar en.
Den var också bra.
- Hon är grön. - Bra.
- Du kan dra. - Jag är ju hennes skjuts.
Men jag vill prata ostört med vår nya vän.
Och det har du väl inget emot, eller hur? Hannah?
Får jag kalla dig Hannah?
Eller föredrar du mrs Michaels?
Hannah är okej.
Hon är okej, ju.
Ned kan skjutsa tillbaka henne.
- Pappa... - Du har haft en lång dag.
Åk hem.
Men om hon vill dra
så tänker jag inte hindra henne från att åka tillbaka till Austin...
...eller Sausalito.
Det är okej.
Jag behöver spåra Nicholas Bells och Charlie Smiths mobiler.
Står det nån utanför Reyes hus?
Allt lugnt där och utanför Nicholas lägenhet.
Polisen vid baren tror att han såg Hannah.
Vi kollar banden nu.
Begär husrannsakan för baren och kolla vad ni kan få ur Hannahs mobil.
Jules.
Är allt bra? Jag får inte tag på Hannah.
Inte jag heller. Vi vet inte var hon är.
Men du är i trygghet?
Jag är med Bradford.
Men allt det här är mitt fel.
Hannah ville lämna stan, men jag vägrade,
och sen stack jag bara.
- Tänk om nåt händer henne? - Inget kommer att hända henne.
Allt ordnar sig. Var exakt är du just nu?
BLOCKERAT
Bailey?
Jag ringer sen.
- Hannah? - Bailey.
Pappa?
Bourbon?
- Visst. - Okej.
Slå dig ner.
Från Kristins tvåårsdag.
Hon sa redan fullständiga satser.
Vi gick till parken veckan innan fotot togs
och stötte på hennes läkare.
Han frågade hur hon hade det, och hon svarade med en hel roman.
- Jag antar att hon fortfarande är sån. - Ja.
Vad fan gör du här?
Jag vill att vi når en överenskommelse.
Jag tror inte det. Nej.
Du har inte hört vad...
Nej, utan jag tror inte att det är därför du är här.
Jag tror att du är här för att du hoppas att jag inte är som alla påstår.
- Mr Bell. - Nicholas.
Jag är inte här för gammalt groll.
Inte? Du vill att jag förlåter din make.
Detta trots att du inte har en aning om vad han gjorde.
Jag har en aning. Jag har hört historien. Jag känner min make.
Din make Ethan.
Jag vet hur du förlorade din dotter.
Jag hade inget med det att göra.
Om du tror att de jag jobbade åt skulle skada mitt barn...
De har en kodex.
Och de visste att om de ger sig på min familj,
- så hade allt varit över. - Nicholas.
Men Ethan ville inte tro på det.
Han ville skylla det på nån, så han skyllde det på mig.
Och straffade mig som om jag inte blivit straffad nog.
Men nog om mig. Vem rövar bort ett barn så där?
Han förde bort henne från hennes mormor, moster och morbror.
Alla som älskade henne.
Alla som kände hennes mor och kunde berätta om henne.
Och hyckleriet, det kan jag fanimej inte tåla.
Din make visste precis vad jag jobbade med.
Mer än vad mina barn gjorde.
Och han...
Han ville alltid ha ett sånt förhållande med mig, och jag...
Du älskade honom.
Ursäkta?
Innan allt det här så älskade du honom.
Jag gav honom ett försök som vilken förälder som helst.
Du gav nog mer än så.
Om jag gjorde det, så var det ett misstag.
Som vi båda gjorde, inte sant?
Nej.
Jag kan berätta en historia om din make som skulle få dig att tänka annorlunda.
- Det skulle inte förändra det som räknas. - Och vad är det?
Du vet nog hur mycket min make älskar ditt barnbarn.
Allt han gjorde...
...oavsett hur fel du anser det vara,
så vet du att han gjorde det för hennes skull.
Jag tror att du respekterar honom som förälder.
För att han gjorde en sån uppoffring och tog hand om sin familj.
Ni två verkar ha det gemensamt.
Lyssna noga nu.
Jag har suttit i fängelse i sex och ett halvt år
istället för att utsätta min familj och dela mina klienters hemligheter.
Och jag förlorade min dotter, mitt barnbarn, min fru och min karriär.
Om du vill prata om uppoffringar så har du dem där!
Men låtsas inte som om din make är nån jävla martyr.
Jag...
Jämför mig inte med honom.
Grady Bradford.
Hon är här. Vid Lake Travis, inte lägenheten.
Chefen?
Ring polisen i Travis County.
Vi behöver SWAT till Bells hus genast.
Cooper, Jenkins, Ed, följ med mig.
Posner, passa ungen.
Kom igen.
Du gör det bara värre om du lindar för hårt.
Är du läkare nu också?
Jag har haft min beskärda del av sår i händerna.
Det hör till jobbet.
Ska vi ta och komma till saken?
Jag vill förhandla.
Det är inte upp till dig att förhandla.
Där tar du fel.
Jag är nog den enda som kan göra det.
- Jaså? - Det är tydligt
att det inte råder några varma känslor mellan dig och min make.
Och han skulle nog aldrig erbjuda det jag gör, men han är ju inte här.
Okej.
Jag är idel öra.
Jag antar att du vill umgås med ditt barnbarn.
Det låter som om du önskar det mer än nåt annat i världen.
Och att du är villig att prata med dina klienter
för att ordna det.
Tror du att jag är så inflytelserik?
Satt du inte inne för deras skull?
De måste vara tacksamma.
Det är antingen det, eller så försvinner ditt barnbarn igen.
Jag ogillar hot.
Det är inget hot. De säger att det är det enda alternativet.
- Och du tror inte att jag kan hitta er? - Kanske det.
Men vill du verkligen att hon måste fly igen?
Jag ber dig hålla ditt barnbarn tryggt och att hon får leva sitt liv,
så att hon kan lära känna sin familj och lära känna dig.
Det hade varit fint.
Men om du ber mig skydda Ethan, så går det inte.
Jag skulle inte kunna göra det om jag så ville, vilket jag inte vill.
Och om Ethan är ute ur bilden?
Vadå?
Och om Ethan är ute ur bilden?
Tänk om det vore...
...bara ditt barnbarn?
Kan du hålla henne trygg?
Bara Kristin?
Ja.
Förstår du vad du säger?
Din make skulle inte kunna komma hem. Aldrig igen.
Det är vad Ethan vill.
Att leva utan henne?
Att hålla henne trygg. Att skydda henne. Att låta Bailey förbli Bailey.
Det är vad vi båda vill.
Min mamma fanns aldrig där.
Hon stack när jag var i samma ålder som Kristin när ni senast sågs.
Men jag hade min morfar. Jag hade mer än de flesta.
Jag försöker förklara vad Ethan måste ha fattat när han stack.
Att min prioritet är ditt barnbarn.
Hon är det enda som räknas. Det förstår du bättre än vad jag gör.
Vad får dig att tro det?
Du fanns där först.
For inte du hem?
Grady Bradford står utanför med en mängd US marshals och SWAT.
Tror du...
Tror du att hon skulle vilja träffa mig?
Kristin?
Ja. Jag ska se till att brunnen inte är förgiftad.
Jag ska se till att hon vet
att det som hänt inte har att göra med dina känslor för henne.
Farsan. Hon måste åka.
Om du på något sätt tror
att Ethan en dag kan komma tillbaka in i era liv
utan konsekvenser, så kan du glömma det.
De här typerna glömmer aldrig.
Jag förstår det.
Och de kanske hittar honom även om han inte kommer tillbaka.
De har inte lyckats än.
Åk hem.
Hon kommer att vara trygg. Ni båda kommer att vara det.
Jag lovar.
- Tack. - Tacka mig inte.
Jag gör det inte för din skull.
Så, vad är planen, Hannah?
Tänker du gå tillbaka till ditt gamla liv
och hoppas att du kan leva lyckligt i alla dina dar?
- Det är inget lyckligt slut. - Exakt. Jag kan inte hålla er trygga nu.
- Det kan du inte ändå. - Men Nicholas Bell kan det?
Han vill lära känna sitt barnbarn mer än han vill straffa Owen.
Du fattar fortfarande inte.
De är villiga att göra vadsomhelst för att få tag på Owen.
De kommer att ge sig på dig och Bailey
och göra vad som än krävs för att tvinga fram Owen.
- Vad som än krävs. - Nicholas lovade mig.
Hans jobb är att ljuga!
Hur stor är risken att de hittar oss om du flyttar oss?
Tio procent? Fem?
Jag är säker på att om Owen är med oss,
så skulle de aldrig sluta jaga honom.
Om Bailey hamnar i korselden...
Owen skulle aldrig ta den risken. Det är därför han stack.
Han kan inte skydda Bailey om han är med oss.
Men varför skickade han då sin mobil till mig?
Alla uppgifter han sparat om The Shop.
Han gjorde det för att återvända.
Jag tror inte det var därför.
- Så varför? Hans eftermäle? - Nej. Men Baileys.
- Det är långsökt. - Jag känner min make.
Kom igen.
Om du har lärt dig nåt, så är det att ingen känner sin make.
Owen gjorde våra vigselringar.
Han stannade uppe sent med min svarv.
Han ville överraska mig, men när han kom till sängs
kände jag doften av träflisorna.
Jag visste alltid vad som var i görningen.
Vi kände varandra så.
När Owen stack visste han vad jag skulle göra.
Han visste att jag skulle göra precis vad hon behövde.
Hannah...
Det här är riskabelt.
De kommer att ge sig på dig.
De kanske låter Bailey vara, men de lär skada dig för att skada Owen.
För att locka fram honom.
Man kan inte köpslå med djävulen och förvänta sig att komma undan med det.
Det är redan gjort.
Ms Michaels. Bailey.
Förlåt.
Jag borde inte ha sprungit iväg.
Det är lugnt. Du är oskadd.
Han ringde.
Din pappa?
Sluta. För många som lyssnar. Till konferensrummet.
Lämna rummet.
- Får jag prata ostört med Hannah? - Bailey.
Du måste säga vad han sa för att jag ska kunna hjälpa honom.
Det är okej.
När jag sa hej så pratade pappa redan.
Han sa inte var han ringde ifrån, och han frågade inte hur jag hade det.
Han bara... Han sa att han hade 22 sekunder.
Jag minns så mycket.
Han sa att han var ledsen.
Mer ledsen än han kan...
Och han sa att...
...det dröjer länge tills han kan ringa igen.
Och att han inte kan komma hem.
Menar han nånsin?
Bailey, jag vet att det här är uppslitande,
men vi borde prata om de nästa stegen.
Vad menar du?
Han pratar om vart vi två tar vägen nu.
- Om vi åker hem eller... - Eller...
...om ni flyttar till ett nytt hem. Nånstans där vi kan skydda er.
Då kan din far komma när han tror att kusten är klar.
- Det gör han inte. - Det vet du inte.
Han måste ha sagt att jag är på din sida.
Att du borde lyssna på mig.
Han sa att jag borde lyssna på Hannah.
Hon har inte kunskapen eller medlen
eller erfarenheten. Detsamma gäller din far.
Vad han än sa så måste du låta mig skydda er.
Det är inte vad du tror.
Jag tror att vi två kommer att klara oss.
Vi borde åka dit du vill.
Vi borde göra det som känns bäst för dig.
Hannah, jag känner Ethan. Han hade aldrig velat...
Vad sa du nu?
- Att jag känner din far... - Nej.
Jag gör det. Om han hade velat att jag lyssnar på dig,
så hade han sagt det.
- Kan vi åka hem? - Bailey...
Kan vi snälla åka hem?
Okej.
Vi kom precis till flygplatsen. Hannah är på toa.
Behöver ni prata?
Du duger. Ska vi komma över på middag ikväll?
Kanske inte ikväll.
Då kommer vi över imorgon.
Trevlig resa.
Tack.
Bailey.
Då går vi.
Hurdan var han?
Nicholas?
Han var smart och sorgsen.
Han älskar sin familj. Han älskar dig.
Vill han hälsa på?
Han, Andrea och Charlie. De vill också ta med dina kusiner.
Jag tror att Andrea vill att de lär känna dig.
De skulle väl inte sova över?
Nej. Inget sånt.
Vi börjar med att äta tillsammans några gånger.
Måste jag bestämma nåt av det här nu?
Du måste inte bestämma nåt nu.
- Kabinpersonal, gör er redo för start. - Tack.
Kanske jag gillar tanken på att vara långt borta.
Nånstans, bara du och jag.
Du då?
Jag?
Var tror du att vi är om fem år?
FEM ÅR SENARE
Har du åkt vilse? Okej. Det är på andra våningen.
Precis. Vid den sydöstra ingången. Vid flygplanet.
Är du med den berömda Shep?
Har han kofta på sig? Nej, nej. Jag ska uppföra mig.
Okej. Ses snart.
"Kunde ha blivit"-killarna älskar dig än.
Mamma?
Undertexter: Borgir Ahlström