BASERET PÅ LAURA DAVES ROMAN
- Det skal nok gå godt. - Ja, hvad kan gå galt?
Hun vil elske dig.
- Vil du besøge NYU, mens du er i byen? - Måske.
Hun kan ikke læse på NYU. Hvordan skal hun nå hjem til aftensmaden?
Din far siger, du elsker teatret.
Så jeg købte billetter til genopsætningen af På bare tæer i parken i morgen.
Neil Simon, ikke? Han er en favorit her. Hvor skønt er det lige?
Jeg troede, det kun var os to i morgen.
Jeg er bagud med Canner-skålen. Jeg kunne godt bruge en aften i atelieret.
- Tag I bare af sted uden mig. - Jeg vil gerne af sted alle sammen.
Det kan vi gøre næste gang.
Sig tak for billetterne.
Tak. Jeg skal på toilettet.
Ja. Det skal nok gå godt, hvad?
- Du klarer det fint. - Jeg ved, præcis hvordan det går, tak.
- Hun virker skøn. - Mener du det?
Hun er helt sin egen. Hvad kunne være bedre?
Intet.
Hvorfor skulle han opdigte et falsk liv?
Det ved jeg ikke. Måske prøvede han på at beskytte dig.
- Mod hvad? - Det aner jeg ikke.
- Det eneste, jeg er sikker på... - Han løj for mig.
Også for mig.
Så hvis han ændrede sit navn, ændrede han nok også mit.
Ja.
- Og min fødselsdag. - Sandsynligvis.
Det virker som noget, man bør vide om sig selv.
- Bailey. - Hvad? Hvad vil du sige, Hannah?
Hvad fanden kan du sige, som giver nogen som helst mening?
Intet. Der er intet at sige.
Vi må hellere prøve at få lidt søvn. Vi skal med et tidligt fly hjem.
- Undskyld? - Der finder vi ham ikke.
Du havde ret. Der er noget her. Det kan jeg mærke.
Vil du blive?
Ja, jeg vil blive.
- Du skulle have set 15-årige mig. - Hvad farve var dit hår?
Det var seriøst ikke kønt. Det er ikke nemt uden en mor.
- Gudskelov havde jeg min morfar. - Ja.
USA'S FØDERALE POLITI
- Bradfords kontor. - Er han der?
Han er på ferie. Vil du have hans telefonsvarer?
- Ferie? - Nemlig.
Skal jeg tage imod en besked?
Nej, men du må gerne sætte mig i kontakt med en, som kan fortælle mig,
hvorfor Bradford stak sit skilt i ansigtet på mig på sin ferie.
- Så du Warriors? - Det var ikke sådan en tur, mijo.
Men jeg så slutningen af aftenens kamp i fjernsynet.
- Så du DeRozan dunke lige foran Curry? - Ja, det var smukt.
Hvorfor var du så sent oppe?
- Far! - Det var en hverdagsaften.
Det har vi talt om.
Hold nu op, far. Det er slutspillet.
Okay... Vi er ikke færdige her.
Det er Grady.
- Hvordan er påskeferien? - Hvabehar?
Dit kontor fortalte mig, du er på ferie. Det så nu ikke sådan ud på min dok.
- Hannah, jeg var der for at hjælpe. - Så fortæl mig, hvad der foregår.
Hvorfor er der ingen info om Owen, før han og Bailey flyttede til Sausalito?
- Hvad? Hvem har sagt det? - Er det væsentligt?
Har du overvejet, at udvikleren af The Shops software
til at slette online dataspor kan have brugt den selv?
Hvis softwaren virkede, ville Avett ikke være tiltalt for svindel,
og jeg ville stadig ligge og sove sammen med Owen
uvidende om, at han åbenbart havde løjet for mig om alt.
- Det passer ikke. - Nå, ikke? Hvorfor ændrede Owen navn?
- Du overanalyserer. - Og du fortæller ikke alt.
Jeg forsøger bare at beskytte Owen. Owen, Bailey og dig.
- Jeg kan godt passe på mig selv, tak. - Gør du det nu?
- Hvad skal det betyde? - Hvor er du? Hannah?
Hjemme.
Så havde du nok været mere skræmt over den bølle, Avett sendte hjem til dig.
Hvad? Sendte Avett en hjem til...
Hvor er du? På et hotel? Jeg sender en betjent fra San Francisco-kontoret.
Har du overvåget mit hus?
- Hvor fanden er du, Hannah? - Hvor frygter du, jeg er?
Det virker som noget, man bør vide.
Hun kender ikke mit klassetrin.
Hannah, jeg har mødt en mand i Montreal. Vi tager toget og spiser frokost i parken.
Hvordan er ottende klasse? Carole
Hannah.
- Hvad pokker er der sket her? - Hun kender ikke mit klassetrin.
Lad mig se.
Det behøvede ikke gå ud over min skål.
Kom nu. Du skylder mig en ny.
Det var bedre.
- Jeg kan ikke. - Giver du bare op?
- Jeg får den aldrig jævn. - Og? Den er til skabet, ikke et museum.
Vi ved begge to, det er noget lort.
Hov, hov. Det er nemt nok at fokusere på det, der mislykkedes.
Du skulle hellere anstrenge dig lidt for at finde noget at værdsætte.
Så fordi min mor ikke ved, hvilket klassetrin jeg går på,
så bør jeg værdsætte, at hun kan stave til mit navn?
- Modtaget. - Hannah.
Nej, jeg er færdig.
Hannah.
Du vælger, hvad du fokuserer på.
Bobby: Hvordan går det?
Kan jeg ringe senere?
Selvfølgelig. Jeg er lige her.
Hej. Hvad hed den restaurant, hvor din far parkerede biler?
Kan du huske hans historie om at blive fyret for at ridse en Porsche?
Ja da.
- Tror du, han opdigtede den? - Den var ret detaljeret.
Præcis. De historier, din far elskede at fortælle om sin ungdom,
kan ikke alle være opdigtede. Nogle detaljer må være sande.
Såsom navnet på restauranten. Vi kan slå det op og finde folk, der kendte ham.
Giver det mening? Du ser på mig, som om jeg er tosset.
Nej. Jeg forstår det godt. Men... Jeg kan ikke huske restauranten.
Okay. Hvad med bådturen i highschool, hvor han blev reddet af kystvagten?
- Den har han ikke fortalt mig. - Det havde jeg heller ikke gjort.
Nu vil jeg da høre den.
Vent. Hvad med matematikprofessoren på Princeton?
Ham, han nævner, når han belærer mig om vedholdenhed.
Ja. Far dumpede i en prøve, og læreren indrammede det.
Som advarsel for resten af holdet.
Ja, og far elsker at fortælle, at det blot motiverede ham, hvilket er ret langt ude.
Han elskede den professor. Hvad hed han?
- Tobias et eller andet. - Tobias Cocher? Cooker?
Cookman. Han kaldte ham Cook.
Hvor mange matematikprofessorer hedder Tobias Cookman?
Jeg kan kun finde én. Hvad er en Fieldsmedalje?
Det er matematikkens Nobelpris. Er han på Princeton?
Ikke ligefrem.
Tobias Cookman, matematiker, professor på University of Texas i Austin.
Kom i tøjet.
- Hej. - Hej. Hvordan har I det?
- Jeg siger bare "ingen kommentarer". - Helt i orden.
Hvad sker der?
Tja, Jake diskuterer teksturen på mælken i sin latte med baristaen.
Og jeg spekulerer på, om Owen havde et pengeskab i huset.
Et pengeskab?
Ja, Lady Paul-sparegrisen indeholdt en lille Honeywell-nøgle til et pengeskab.
Et hemmeligt pengeskab?
- Nogen anelse om, hvor det er? - Nej. Hans kontor eller klædeskabet.
Okay, modtaget. Er der andet, jeg kan gøre?
Det er der faktisk. Kan Jake høre mig?
Niks.
Godt. Under min seng ligger der en sportstaske. Kan du hente den?
- Ja. Hvad er der i den? - Det vil du nok ikke vide.
Hannah Hall. Hun rejser med steddatteren Bailey Michaels på 16 år.
De blev sidst set hjemme i Sausalito for 36 timer siden,
men de har sandsynligvis forladt byen. Hendes bil står uden for huset.
Så lejebil, bus-, tog- eller flybilletter. I kender rutinen.
Spor hendes kreditkort, kontanthævninger, færden. Vi skal bruge hendes placering.
- Rochelle? - Chefen vil tale med dig.
-"Hej, Grady. Hvordan var ferien?" - Hun lød rasende.
Hvem er Hannah Hall? Og hvad pokker lavede du i Sausalito?
- Det ville jeg tale med dig om. - At lyve for mig er kriminelt.
At lyve om min ferie?
Spyt ud.
VIDENSKABSFOLK ÆNDRER VERDEN
Bailey.
- Hvor mange medaljer har han vundet? -Åbenbart dem alle sammen.
Hej. Vi vil gerne tale med professor Cookman.
Har I en aftale?
- Min far er tidligere studerende. - Vi venter gerne.
I må vente et andet sted, for hans næste ledige tid er den 24.
Det er om to uger.
Jeg hedder Hannah. Det her er Bailey. Hvad hedder du?
- Cheryl. - Hej, Cheryl. Tak, fordi du tager dig tid.
Især fordi Bailey er et af de dygtigste matematiktalenter i Corpus Christi,
og hun er splittet mellem at vælge UT som sin far eller Rice som sin søster.
Hvis vi ikke får talt med Cook, og jeg mister endnu et barn til Rice...
Kan du på nogen måde hjælpe os med et kort møde med ham i dag?
Cook underviser lige nu, men venter I uden for lokalet, kan I måske fange ham.
- Men lad være med at afbryde eller larme. - Forstået. Mange tak.
- Matematiktalent? Seriøst? - Mener du, at du er imponeret?
- Bailey, vi bør vente. - Op i røven med Cheryl.
Det interessante var, at iteration af denne matrix gjaldt
- alle ikke-nulvektorer... - Der er to pladser.
Undskyld.
Halvdelen af jer mistede sikkert tråden, og den anden halvdel fulgte nok ikke med.
Så lad os sige, at det var det.
Undskyld. Må vi komme forbi?
Har I for vane at afbryde undervisningen, eller er jeg noget særligt?
Det er jeg ked af. Vi ville ikke... Vi er Hannah Hall og Bailey Michaels.
Hvad vil I?
Vi håber, du kan give os navnet på en tidligere studerende.
- Hvorfor skulle jeg det, når I afbrød mig? - Du er måske den eneste, som kan.
- Hvilken studerende? - Det her er det ældste foto, jeg har.
Han tog dit fag for omkring 26 år siden. Vi håber, du kan huske hans navn.
I ved, han tog mit fag for 26 år siden, men kender ikke hans navn?
Vi ved, hvad han hedder nu, men han har ændret navn. Det er indviklet.
- Gør det enkelt. - Det er min far. Og han er forsvundet.
- Hvordan sporede I ham til mig? - Han har talt om dig.
Du var hans yndlingsunderviser.
Selv om det er rart,
genkender jeg ham ikke. Jeg har haft tusindvis af studerende.
Det er de færreste, jeg husker.
Det var et af de første år, du underviste.
Jeg ved ikke med din hukommelse, ms. Hall,
men jo længere jeg går tilbage, des mindre husker jeg.
Måske skal I prøve på optagelseskontoret.
Han var dit livs dårligste studerende. Det sagde du, da han dumpede terminsprøven.
Du indrammede hans terminsresultat
og hængte det op på dit kontor som skræmmeeksempel for andre studerende.
Hvilket var ondskabsfuldt.
Men i stedet for at hade dig så min mand det som en udfordring.
Han brillerede til eksamen.
- Må jeg se fotoet igen? - Ja.
Jeg kan ikke huske hans navn, men det ansigt. Han ser...
Jeg husker ham anderledes. Men så alligevel ikke. Er han forsvundet?
Han arbejdede i The Shop.
Han forsvandt for tre dage siden, og vi har ikke hørt fra ham siden.
Kom. Lad os se, om vi kan finde nogle svar.
FORTROLIGT
Så...
- Ikke vores problem. - Det mener du ikke.
- Er Owen Michaels i Vesttexas? - Det håber jeg sgu ikke.
- Jamen så... - Pyt med, hvor han er.
Havde den her afdeling gjort sit arbejde...
Grady, du er ikke ansvarlig for hans valg. Og det er denne afdeling heller ikke.
Okay. Men hvis Naomi Wu begynder at plastre nyhederne til med Owens ansigt...
Så får han yderligere incitament til at træffe bedre beslutninger end førhen.
Selv om du har været i branchen længe nok til at vide, at folk ikke ændrer sig.
- Hvad med pigen? Hun er i alvorlig fare. - Ikke hvis hun bliver i Sausalito.
Du ved, hvem vi er oppe imod. Det er ligegyldigt, hvor hun er.
Det skulle hendes far have tænkt på.
Luk døren på vej ud.
Man skulle tro, jeg kunne huske hans navn, når jeg havde hans prøve hængende.
Så det er sandt, at du indrammede den?
Jeg var jo ung dengang.
Knap ældre end mine studerende. Jeg troede, det ville øge min autoritet.
- Hvorfor tog du det ned? - Min kone så det og var ikke imponeret.
Hun syntes, det var dårlig stil at vise en ung mands fiasko frem som et trofæ.
- Klog kvinde. - Klogere end mig.
Jeg har fundet alle dine eksaminer fra 90'erne. Tak.
De er nok ikke til så stor hjælp. Vi bruger anonym karaktergivning.
Der står ingen navne.
Kan man krydstjekke numrene?
Muligvis. Cheryl, kig i kartoteket. Se, om der er en navneliste.
Og bed kontoret om mine holdlister fra 96 til 98.
Okay.
Jeg forstår stadig ikke navneændringen.
Hvordan passer den sammen med svindelanklagerne?
Det prøver vi at finde ud af.
Han kan have været i vanskeligheder før The Shop. Vi ved det ikke.
Vi er kun ved at finde ud af forskellene mellem det, han har fortalt os, og...
Sandheden?
Det må være utrolig svært for jer lige nu, men hvis det hjælper noget,
så er der et gammelt Einstein-citat, som beroliger mig, når jeg er i vildrede.
Einstein?
"For så vidt matematikkens teorier handler om virkeligheden, så er de ikke sikre.
For så vidt de er sikre, så handler de ikke om virkeligheden."
- Findes der en forståelig udgave? - Ingen ved en skid om noget.
- Pis! - Hvordan går det derinde?
- Hvad sker der? - Ikke noget.
- Men har Hannah ringet? - Niks.
Jules, ved du noget, jeg ikke ved?
- Nej. - For jeg er hendes advokat.
Det er jeg klar over.
Hvis der foregår noget, hvis FBI skal til at smide en bombe, jeg ikke kender til,
- så kan jeg ikke beskytte hende. - Okay, rolig nu.
Owen efterlod Hannah og Bailey en sportstaske fuld af penge.
- Hvor mange penge? - Godt en halv million dollars, tror jeg.
I guder. Ved du, hvor skidt det kommer til at se ud i FBI's øjne?
Nej, men måske knap så skidt, nu hvor hun har forlagt den.
Tager du pis på mig?
Jules, hvis Hannah skjuler penge, som hendes mand har stjålet,
bliver hun sigtet som medskyldig.
- Hindring af politiets arbejde... - Vi ved ikke, om Owen stjal dem.
Hvem opbevarer en halv million i en sportstaske?
Det er derfor, du ikke skulle vide det. Du flipper altid ud.
Så det er min skyld, hun hellere vil røvrende sig selv
end at stole på en, der holder af hende.
- Hun stolede på mig, Jake. Og på Owen. - Se, hvad hun fik ud af det.
For en, som frygter at blive forladt igen, forstår hun sandelig at vælge folk.
Hannah frygter ikke at blive forladt. Hun frygter at blive fanget.
Så det var derfor, hun ikke ville giftes.
Nej, Jake. Det var, fordi du var et røvhul.
Ja, måske. Men hvis jeg er sådan et røvhul...
...hvorfor står jeg så her?
- Nogen fremskridt? - Nej.
- Hvad er det? - Navnelisten fra foråret 97.
Du havde kun kandidatseminarer i 96 og kandidatstuderende i 98.
Så det må være det hold.
- Godt klaret, Cheryl. - Tak.
Beklager. De her navne siger mig intet.
Der var 73 studerende. Hvor mange var mænd?
Jeg talte 49.
Det er langt bedre end en milliard.
- Må jeg se den igen? - Ja.
Hvad?
Den unge kvinde. Jeg forsøgte at huske hendes navn.
Hvilken ung kvinde?
Hende, han gav skylden for ikke at kunne koncentrere sig om terminsprøven.
Jeg kom pludselig i tanke om, at han skrev mig et langt brev,
hvor han forklarede, at han var blevet forelsket i en pige fra holdet,
og at han ikke kunne koncentrere sig, når hun var i nærheden.
Kan det være hende her?
Jeg ville meget gerne sige ja, men jeg ved det ikke.
Der er ingen Olivia på listen.
- Var det din mor? Olivia? - De mødtes sidste år på college.
Det sagde min far, men måske er det kun den halve sandhed. Ligesom alt andet.
Hvad så nu?
Cheryl, hvilket bibliotek opbevarer årbøgerne?
- Larry har nyt om hende, du bad ham... - Bed ham droppe det.
Økonomichef vender sig mod Avett Thompson
- Dropper vi Hannah Hall-sagen? - Ja. fandt du noget?
Hun og pigen fløj fra San Francisco i går morges.
Tager du pis på mig?
Årbøgerne er digitaliseret til arkivet. Her er et gæstepassword.
Og der står computere lige efter bogreolerne.
Mange tak for hjælpen.
Så...
Hvad finder vi i dem?
- Lad os sætte os. - Nej, hvad finder...
Hvad finder vi ud af om ham? Hvad finder vi ud af om mig?
- Jeg ved ikke engang, hvem jeg er. - Bailey.
Det værste er, at han altid har været her.
Jeg sov ikke engang ude, før jeg var ti år.
Og da jeg gjorde...
...sad min far i sin bil udenfor og ventede, til jeg gik i seng.
Han ville sikre sig, at jeg ikke savnede ham.
Det har han fortalt mig.
Fortalte han også, at jeg kun klarede mig til 19.30?
Og så... løb jeg ud og sagde til ham, at jeg ville hjem.
Han har altid været der for mig. Han sagde, han altid ville være der.
- Bailey, jeg... - Nej, lad os bare gøre det.
- Bare tag den. - Jeg ringer tilbage.
Det er fint.
Jeg klarer den.
Jeg ved ikke, hvem jeg er.
Hun ved ikke, hvem jeg er.
- Bilens lad er spildt på dig. -Åh gud. Kan du selv høre det?
Jeg siger bare, du ikke har noget at transportere. Hvis det var min bil...
Du ville ikke kunne fragte trædrejeudstyr, for du har ikke bestået din køreprøve.
Mindre detalje.
- Er det... - Tak for liftet.
- Hvad gør du ved min vase? - Forbedrer den.
Det her skulle være det værk, jeg blev husket for.
- Mit hovedværk. - Det var det nu ikke.
Vil du med ind og sige hej, før hun kører?
- Nej tak. - Hun vil gerne se dig.
Nu? Vil hun se mig nu? Hun ved ikke engang, hvem jeg er nu.
Hun er din mor. Hun kender dig.
Hun kender måske ikke dine venner
og ved ikke, at du er besat af Emmylou Harris,
eller at du er en elendig bilist, men det er dig i dag. Det ændrer sig.
Din musiksmag, dine venner. Dine køreevner, forhåbentlig.
- Hvad prøver du at sige? - At hun måske er værd at holde fast i.
Hvordan skal jeg gøre det, når hun aldrig er her?
Hannah.
Hannah, kom nu.
Morfar...
Jeg er faktisk en glimrende bilist.
- Hej. - Pengeskabet er måske i mit atelier.
Dit atelier?
Owen ved, der er nogle værker, jeg aldrig ville skille mig af med.
Kan du huske min morfars vase?
- Ja. - Undersøg den.
Det skal jeg gøre.
Hør her... Er du sikker på, at sportstasken lå under din seng?
- Helt sikker. Hvorfor? - Den er der ikke nu.
- Er du sikker? - Ja, Han. Hvad skal jeg gøre?
Find pengeskabet.
Stadig intet?
Hvad?
Jeg mindede lidt om dig, da jeg var på din alder.
Det havde jeg ikke tænkt på før.
Okay.
Du tror ikke på mig, vel?
Jeg ved ikke rigtig, hvem jeg er nu, så jeg ved ikke, hvad det betyder.
Jeg ved, hvem du er. Det gør du også.
Dit navn og din fødselsdag er bare detaljer.
Ret vigtige detaljer.
Selv uden alt det, der foregår,
er der mange, som vil prøve på at fortælle dig, hvem du er eller bør være.
Jeg siger bare, at jeg tror, du ved det allerede.
Hvis det er til nogen hjælp, så er du klog nok til at beslutte resten selv
og stædig nok til at stå fast.
- Synes du, jeg er stædig? - Var det det, du bed mærke i?
- Hallo? - Træningskampe.
Dem havde jeg ikke tænkt på.
- Undskyld, hvem er det? - Det er Elenor McGovern fra kirken.
I var her i går og spurgte til bryllupper på kampdage i 11.
Selvfølgelig.
Jeg fortalte jeres historie til et af vores sognebørn.
Hendes ældste søn spiller for Longhorns.
Hun påpegede, at det kunne have været et bryllup før sæsonen.
Og så tænkte jeg: "Gud, hvor er jeg dum."
Det faldt mig slet ikke ind at se på træningskampene.
Bliver de spillet på stadion?
Fuldstændig som almindelige kampe. Og de tiltrækker mange tilskuere.
Elenor, har du undersøgt træningskampdatoerne for den sæson?
Ja, og vi havde et bryllup samme dag som den sidste træningskamp.
- Det var Reyes og Smith-brylluppet. - Hvad sker der?
- Vielsen var klokken 12.00. - Vent. Okay... Undskyld.
- Er det R-E-Y-E-S? - Lige præcis.
- Og Smith? - Ja.
Der er ingen Reyes, men der er en Katherine Smith.
Elenor, hed bruden Katherine?
Nej, bruden hed ikke Katherine. Hun hed Andrea.
Og manden hed...
Han hed... Øjeblik. Charles.
Det var Andrea Reyes og Charles Smith.
- Det er virkelig fornemt. Mange tak. - Mig en fornøjelse.
Så havde du ret i, at du havde været i den kirke.
Måske.
DEBATHOLDET
Er en af dem Katherine Smith?
Det står der i indekset.
Vent.
Bailey.
Tekster af: Cecilie Hassenkam