Къде тръгна? Още не сме приключили.
- Той не успя да убие Джафри, значи край. - Нищо не е свършило.
Вече няма да ни падне такъв шанс. Трябва да бягаме от страната.
С още един труп ли искаш да се разправяш?
- Стига. - Ще гръмна и теб.
- Гимбол е пукнал. - Как така?
ОТИДЕ СИ ГИМБОЛ, КАНДИДАТЪТ ЗА КМЕТ
Това не е държава, а лудница.
Какво ти пука как е умрял? Важен е резултатът.
Все още имаме шанс.
Ще успеем…
само ако сме единни.
Не съм се цепил от колектива, издънката не беше моя.
Какво?
Баща ти ми беше капитан,
яли сме от една паница, но това няма да ме спре да те гръмна.
Стига вече де!
Писна ми.
Тая агресия я запазете за британците.
Обърнеш ли ми пак гръб, ще ти пусна куршум в тила.
А сега да ги заслепим.
ПО РОМАН НА МИК ХЕРЪН
Полицията е повикана заради труп на мъж.
Парамедиците само са установили смъртта.
- Не е открито нищо подозрително. - Тавърнър е тук.
Уведомена е Здравната инспекция.
Ето какво знаем. Флайт започва с разпита, слизам долу.
Ще трябва да го погледна после.
- Става ми лошо, като чета ходейки. - Тара Юнис, 28-годишна либийка.
Родителите й бягат от Триполи през 2011 г. и искат да се установят тук,
но не успяват и заминават за Париж, а тя се връща преди година.
Отлична студентка, без криминално досие.
Няма постоянна работа, за момента организира събития.
А някакви политически пристрастия?
Нищо притеснително. Стандартен активизъм за образована жена.
Пушилка със слаб резултат.
- Нещо ново за Гимбол? - Открит е в уличка зад залата.
Кофа с боя е паднала от скеле върху главата му.
Сериозно? Супер. Така де, не че е хубаво.
Обаче…
Хубавото е, че не е убит, слава богу.
Негов поддръжник застреля сума ти народ, а сега и самият Гимбол е мъртъв.
Може да изникнат конспиративни теории.
Бяха ли те предупредили?
Казах ви, не знам нищо за "Абътсфийлд".
Нека те осведомя. Единайсет души загубиха живота си.
Съпрузи, родители, деца. Разбити семейства.
Аз просто излизах с Роди.
Тара, работата е там, че аз и много хора в тази сграда
силно се съмняваме в твърденията ти за връзката ви.
Защото познаваме Роди.
Добре де.
- Той не е мой тип. - Никой не харесва такива.
Но ако четирима маскирани нахлуят в жилището ти
и заплашат да те одерат жива, ако не съблазниш Роди Хо,
мигом става твой тип.
ЛАМ: В ОПИКАНИЯ ПОДЛЕЗ
Купих ти дрехи.
А не остана ли ресто?
- Взех си ядене. - Така ли? Да, виждам.
- С моите пари. - Искаш ли една?
Черешка ли? Не, благодаря.
Лам ни вика.
- Преобличай се тогава. - Да, сега.
- Ти карай, а аз ще се преоблека отзад. - Не, искам да ям.
Можеш да ядеш и докато караш.
Това е опасно.
Побързай, пликчето ми трябва за костилките.
- Плюй ги на улицата. - Гнусно е.
Това ли е гнусно? Току-що уби човек.
Дай пликчето.
Много съжалявам.
Този, който ще съжалява, е Коу. Тъпкано ще му го върна.
Ако ви е срам да си признаете, че са ви вързали куците коне,
кажете, че са били сексманиаци.
Колко време прекарахме тук? Час-два. А вие ежедневно сте загробени.
Независимият кандидат Гимбол…
Пратих ви да опазите Джафри,
а жена с твоето описание го е замерила с бутилка вода.
- Трябваше да го сваля от сцената. - Щяха да го убият.
Забелязах подозрителен тип, който тайно вкара пушка.
Катрин взе превантивни мерки.
Явно ти си друсана, а тя - пияна.
Онзи се измъкна със същия бял ван, запомних част от номера.
Мислех, че си падаш по кокаин, а не по ЛСД.
Ти не беше там! Щяха да ликвидират Джафри.
- Спасихме му живота. - Глупости.
- Умрелият е Гимбол. - Какво?
- Какво казаха Ривър и Коу? - Сега отивам да се срещна с тях.
Чакам с нетърпение обяснението им.
И какво следва сега?
Ако не ме лъже паметта, "заслепяване на врага".
Но това може да значи всичко.
Покушението срещу популистки лидер беше пределно ясно,
а пак не успяхме да го предотвратим, така че тежко ни.
Със сигурност ще ни изхвърлят от МИ-5.
Ще ни изхвърлят и ще ни вкарат в затвора.
- Идеално вирея сам. - Аз пък не.
Глупости, видно е, че си сам като куче.
Абе ти няма ли да млъкнеш? Писна ми да те слушам!
И стига си ял череши!
- Никой не знае, че сме били там. - Никой не знаел…
А онзи, дето се спречка с Гимбол?
Чернокож напада известен расист, който после е открит със сцепена глава.
Ще си трае.
Да, добре.
Хубаво.
Добре, ще кажем че сме закъснели.
Закъсняхме, Лам.
Пак е лошо, но не е като да сме го убили.
Дали ще повярва?
Според мен да.
Ще се върже.
Ще се оправим.
Защо искаха да съблазниш Роди?
Не знам. Само ми казаха да се сближа с него.
Водех се по изготвен от тях психологически профил.
Нищо нетипично за мъж.
Смеех се на шегите му и четках егото му.
Извадих им ключ.
Мислех, че искат да го оберат, да сложат микрофон или да го сплашат.
Не знаех, че ще се опитат да го убият.
- Знаеш ли какво работи Роди? - Нещо, свързано с компютри.
Искаха ли от теб да ровиш в неговия?
Само да го накарам да ми покаже, че може да хакне системата.
- И докато не беше в стаята, вкарах код. - Помниш ли го?
Рецитирах го с нож, опрян в гърлото ми. Помня го, и още как.
Ще го дам на техническия екип. Вече провериха системата, не откриха нищо.
Да я проверят пак.
Трябва да уведомя Тавърнър и искам да знам дали смъртта на Гимбол е резултат
от професионализма на врага, от вашата некадърност или от двете.
Открихме го мъртъв. Убит от паднала кофа боя.
Искате да кажете, че са го ликвидирали с кофа боя?
Явно с цел да изглежда като злополука, доста хитро.
Взривиха пингвините, без да прикриват действията си.
Не се знае дали са същите хора.
- Същите са. - Не е сигурно, може да е бил всеки.
Всеки? Назови един човек, който има зъб на пингвините.
- Батман. - Я стига!
- Убиха го, съжалявам. - Целта не е бил той, а Джафри.
Шърли и Катрин са предотвратили атентата, чак сега им повярвах.
Искали са да очистят и двамата.
Наистина съжалявам, че се издънихме, но…
Откакто те познавам,
никога не си поемал отговорност за безбройните си издънки.
Какво те прихвана сега?
Може би съзрявам.
А той защо е без качулка?
И руменина забелязвам, сякаш тъкмо е правил секс.
Признайте си какво стана.
- Беше злополука. - Значи прави са тъпите му симпатизанти,
които твърдят, че славният им лидер е убит от задкулисието.
- Не сме го убили ние. - А кой тогава?
- Един го нападна, реших, че е наемник. - Такъв ли беше?
- Какъв? - Наемник!
- Принципно не. - Стига увърта!
- Не се знае. - Някой видя ли ви?
Не. Ако изключим този, когото взех за наемник,
но той си беше тръгнал, когато падна боята.
Е, слава богу.
Не е нужно да си го пускаш.
Какво направи?
Слязох по стълбите. А ти какво направи?
Да, умрял си е.
Май записва.
- Нали няма да кажеш на шефовете? - И да закрият "Слау Хаус"?
Не, ще си мълча.
Само ми се махнете от очите и двамата!
И, моля ви, не се оглеждайте, като пресичате.
Нищо не разбирам от компютри. Не знам защо избраха мен.
Роди подозираше ли?
- Да? - Не, наивник е.
- Да влезе. - Къде се запознахте?
- Лам е тук. - В игрална зала.
- Защо е дошъл? - Твърди, че знае какво предстои.
- И ясновидец ли стана? - Нека го изслушаме.
Трябва да разберем какво са направили със системата ни.
Не знаеш ли, че в сградата пушенето е абсолютно забранено?
Убиваме, плячкосваме и изнудваме, но иначе сме света вода ненапита.
- Да говорим по същество. - Това беше уводът.
Убивахме, плячкосвахме и изнудвахме. И сега ни го връщат.
"Абътсфийлд", задръстването, бомбата в зоопарка, Гимбол.
Извършваш удар, блокираш транспорта, окупираш медиите и убиваш популист.
Стара стратегия за дестабилизация, която сега използват срещу нас.
Нека не забравяме, че проблемът с трафика
беше организиран от вече установена протестна група.
Водена от сина на кмета.
Да, но са го манипулирали, за да внесат повече драматизъм.
Ти ми каза, че убиецът от "Абътсфийлд" е екзекутиран.
Все някой трябва да го е обучил, дал му е оръжие.
А смъртта на Гимбол? Или това не е чак такава трагедия?
С Гимбол са извадили късмет, злополука е.
Джафри беше на мушката, но моите хора предотвратиха атентата.
Щях да ви кажа по-рано, но съвсем нямаше да ми повярвате.
- И кой стои зад тази операция? - Точно това се опитваме да разберем долу.
Вероятно е работа на либийците.
Предвид факта, че ги закопахме, като спомогнахме да бъде убит Кадафи.
А ако съдя по книгите в дома й,
приятелката на Хо е проучвала либийската история.
- Либийка е, избягала след преврата. - Ето на!
Дандър е запомнила частично номера на белия ван.
Сигурно е фалшив, но го дадох на едно от хлапетата тук да го проследи.
И понеже днес съм благосклонен,
следващата точка е "заслепяване на врага".
Влез, благодаря.
- Простете, че ви прекъсвам. - Здрасти, Девън!
Проследихме номера на колата.
Намира се на паркинг близо до летище "Лондон Сити".
Докладвано е за стрелба, отивам там.
Въздушният контрол ще е уязвим.
Знаеш ли какво си мисля? Само ни хвърляш прах в очите,
за да натопиш гаджето на Хо и да спасиш твоя човек.
Ако си въобразяваш, че ще получиш достъп до него или Тара,
дълбоко се лъжеш, няма да стане, ако заради това си дошъл.
Дойдох да разбера кой бивш или настоящ шеф на либийските служби
тайно има зъб на страната ни.
Не е лошо да знаеш с кого си имаш работа.
Ако си дошъл да питаш Моли Доран, няма да стане, разкарахме я.
Така де, беше съкратена при реорганизацията наскоро.
А сега ме извини, някои хора сме…
Да.
Напусни, преди да умреш от срам, че работиш за тоя кухар.
Моля те, недей. Състраданието ти ми идва в повече.
- Какво научихме, Флайт? - Техническият екип още проучва кода.
- Лам какво каза? - Нищо особено.
Работи си, благодаря.
Значи това бил великият Джаксън Лам. Явно не е с всичкия си.
Праща Уелс да гони тоя, де духа.
Не виждам полза от него и отдела му.
"Вербуваш агент, извършваш удар, блокираш транспорта,
окупираш медиите и убиваш популист."
Благодаря, че действаш зад гърба ми.
Лам е по-опитен от всички тук. Безотговорно е да не му обърнем внимание.
Да, но аз решавам как да проведем разпита.
- Значи ако кажа… - Как разбрахте?
- Господи. - Ще заподозрат мен.
- Можем да те защитим. - Не можете! Ако се видим, ще ме убият.
Кажи ни всичко и ще те предпазим.
Съжалявам. Много ми е трудно да се доверя на когото и да е.
И на тях първо имах доверие, а вижте какво ме накараха да направя.
Чувствам се напълно сама.
Как ги срещна?
В либийски културен клуб. Интересувах се от родината си.
Там научих, че нямало нужда да съм ви благодарна за убежището.
Великобритания ни била длъжник.
Понеже сте унищожили страната ни.
Не че бяхте цъфнали, преди да се намесим.
Сега е още по-зле, а на никого не му пука. Оставени сме на самотек.
Запознах се с активисти, които търсеха хора за показни действия.
За да изобличим Великобритания.
Щяхме да засипем село с червени конфети
и да нахлуем в новинарско студио - такива неща, чисто символични.
Но после осъзнах, че целта е реален терор. И когато им отказах…
заплашиха да ме одерат жива.
- Какво планират, за да "заслепят врага"? - Не знам.
Много се смяха на една либийска поговорка.
Арабският ми не е перфектен.
Но значи нещо от рода на…
"Корав камък от дъжд не се бои".
Един от тях я допълни. Каза: "Но от трупове се бои".
Трупове, които валят от небето? Това е апокалипсис!
Обявявам тревога.
Имаме сведения, че лондонските летища са застрашени, затегнете охраната.
Девън, намерила си гилзи в колата.
От същото оръжие като при "Абътсфийлд" и у Хо.
Открихме също карти и снимки на "Гетуик", "Хийтроу", "Станстед" и "Сити".
- А някаква следа от терористите? - Не, нищо.
Камерата на паркинга е изключила, когато са влезли.
- Добре. - Тя какво каза?
Проучвали са всички летища, не знаем къде са.
Може вече да са вкарали ракетна установка.
- Е? - Кода, който ви е дала, си го бива.
Явно е писан за конкретно устройство.
- И какво е постигнал? Обясни простичко. - Момент.
Нямам идея.
Можем да установим само ако го пуснем пак на същото устройство.
- Лаптопът на Хо е у нас. - Самочувствието му е почти оправдано.
Два часа ще разгадаваме паролата му, освен ако…
Нужен си ни. Само не злорадствай.
Дойде да ме молиш с подвита опашка.
- Здрасти. И браво за Джафри. - А какво стана с Гимбол?
- Злополука. - Кофа боя му падна на главата.
- Моля? - Беше необезопасена.
Чакайте, вие видяхте ли го?
Всъщност не искам да знам.
Здрасти, какво има? Посред нощ е.
Не можах да заспя. Пуснах си новините и видях какво е станало с Гимбол.
Ама че идиотщина!
Пълна идиотщина.
Никой няма да тъжи за него.
После обаче се сетих за задръстването и онова ужасно нападение при… Как беше?
"Абътсфийлд".
- Какво е това? - Споменчета от срещите на Хо и Тара.
Исках да засека колата на терористите и ги открих под някакви жици.
Знам какво предстои.
Да, прилагат наша стратегия за дестабилизация.
- Не… - Това човешка коса ли е?
В криминалната психология е червена лампичка, нали?
Знаех го, как беше…
- Заслепяване на врага. - Не! Беше нещо, свързано с мед.
"Муха на мед". Вече примамиха агент.
И сега правят същото. Също като пчелите.
Тук има прекрасни пчелички.
Пълнят ми душата.
Като не мога да те видя, си викам: "Поне пчелички си имам".
- Виж, опитай се да поспиш. - Добре, ще си легна.
Утре ще дойдеш ли на неделен обяд?
Да, ще се опитам, но вероятно ще съм зает на работа.
- Няма да си зает. - Ще бъда.
Лека нощ, Ривър.
Обичам те.
И аз.
Зает ще съм, не сме свършили.
Твоята работа приключи - човекът, когото трябваше да пазиш, умря.
Аз ще поровя още.
- Защо? - За да се изгавря с Хо.
Щом искаш. Аз ще свърша нещо полезно.
- По заръка на Лам ли? - Да, донякъде.
Той каза да се метнем под някоя кола.
- Все така говори, само се заяжда. - Грешиш.
Моли, защо не ми каза?
И какво щеше да направиш?
Уилан дори нямаше мъжеството лично да ме съкрати.
Получих имейл от "Личен състав", че съм изритана.
Уж не съм отговаряла на минималните изисквания.
И как го планираш?
- Кое? - Самоубийството, след като си освободена.
Сигурно с хапчета. Това е предпочитан метод, нали?
Има къде-къде по-интересни варианти. Примерно падане от скала.
Може да поставиш личен рекорд по полет без помощни средства.
Умееш да утешаваш страдащия.
Следиш ли новините?
- "Абътсфийлд" ли? - И задръстването, и бомбата в зоопарка.
Всичко е свързано. Коу се сети за стара стратегия за дестабилизация.
Подозирам либийска връзка. Бях в Централата, за да разбера с точност.
Сигурно го пише из папките, Джаксън.
Но не помня всичко наизуст.
Да, но докато идвах насам,
се сетих за едно досие, което може би пазиш.
- Как ги накарахте да отворят? - Началник съм.
- Защо сме тук? - Да подишаш чист въздух.
Студено ми е.
- Много сте мил. - Така ли? Радвам се.
Знай, че положихме големи усилия да помогнем на страната ви.
След преврата.
Но бремето се оказа твърде тежко.
- Измихте си ръцете. - Не, не е така.
Направихме каквото можахме, а сега…
ще те помоля да ни върнеш жеста.
Разказах ви всичко. Топката е във вас, г-н директор.
Да, разказа ни, но си мислех за нещо, което спомена.
Стори ми се любопитно. Ти каза…
"Ако се видим, ще ме убият."
Та се зачудих как бихте се видели.
Ако се засечем случайно.
- Не мисля, че имаше това предвид. - Напротив.
Не, иначе щеше да кажеш "ако те ме открият".
Но ти не се изрази така.
Каза "ако се видим", сякаш има такава възможност.
- Явно можеш да се свържеш с тях. - Не!
Ще извършат удар на летище, нали?
Ще разбият самолет над града.
- Или ще го взривят при кацането. - Стига!
- Знам какво правите. - Опитвам се да спася много хора.
Вменявате ми вина, а нищо лошо не съм направила.
Пред очите ми вземаш решение да не ми помогнеш, което е лошо.
Трябва да ги заловя, иначе от небето ще завалят трупове.
Искаш ли да ти тежи на съвестта?
В полунощ.
- Викат ме тогава, не знам защо. - Къде?
На "Пикадили Съркъс", оставили са ми насоки.
В кофа за боклук. Идеята е да пътувам с метрото.
Един ще ме чака на първата смяна.
Друг - на втората, а трети - на последната.
Всеки от тях ще има грижата никой да не ме следи.
Да вървим.
- Къде? - Ще се срещнеш с тях.
- Не, не мога. - Можеш, времето изтича.
Не, нека тя ги арестува.
Каза, че ще следят за "опашки". Искам да заловя и тримата.
Чуй ме, много по-силна си, отколкото мислиш.
Да, те са ужасни хора.
И ми е напълно ясно, че си уязвима млада жена.
Но притежаваш сила, за която дори не подозираш.
- Ами ако ме убият? - Не, няма.
Ще бъдем неотлъчно до теб.
Ще те пазим, давам ти дума.
Нищо няма да ти се случи.
- Добре. - Благодаря.
Ти си много смело момиче.
Флайт.
Ще бъдем неотлъчно до теб, обещавам ти.
Чу ли?
"Пикадили Съркъс". Ще се срещат поетапно. Ние ще я следваме плътно.
- Тракер? - В якето.
Добре.
Тя дали ще се справи?
Трябва да успее.
Клод.
Да.
Грешка е да пращаме Тара на терен, не е обучена.
- Заблудила е Хо. - С него всеки би се справил.
Стига са ни надигравали. Време е да хванем юздите.
- Може да загинат хора. - Затегнали сме охраната, няма да успеят.
Прощавай, че не съм уверен в досегашните ни методи.
Каквото и да са планирали, ще са предвидили действията ни.
Само чрез нея ще стигнем до тях.
Аз ще имам грижата за Тара.
Ти се съсредоточи върху онзи код.
Готова ли си?
Съжалявам, не мога.
- Флайт, какво става? - Тя няма да може.
- Ще се издаде, трябва да се откажем. - Дай ми я.
Тара, ние сме до теб неотлъчно.
Как?
В якето ти има проследяващо устройство.
Телефонът ти е с пуснат микрофон, следва те цял екип, готов да реагира.
- Няма да успеете навреме, ще ме убият. - Не.
Онези нямат никаква причина да те подозират.
Не мога.
Тара, огледай се.
Виж тези невинни и щастливи хора, тръгнали нанякъде.
Сега погледни нагоре.
Ако не ни помогнеш, може да започнат да падат самолети.
Знам, че ще се справиш.
- Шефе? - Флайт, какво става?
Добре.
Ще продължи.
Само така! Браво.
Нея хваля, не теб.
Но и ти не си никак зле.
След като влезеш в станцията, ще се присъединя към колегите.
Ще се качим в следващия влак.
Втори екип ще те следи над земята, а трети - от въздуха.
Ако ми се случи нещо, кажете на нашите, че съжалявам и ги обичам.
Сама ще им го кажеш след това.
Моля ви.
Първи екип, действаме.
- Защо е толкова бавно? - Не е бавно.
Хаквам системата ви със скорост, непостижима за друг човек.
- Ти знаеш ли как става? - Дори не успя да влезе в лаптопа ми.
Един трилион варианта на паролата, а една грешка изтрива диска.
Съхранил съм я в тъмната мрежа, но е неоткриваема.
Добре че дойде, Роди.
Нужен ни е, за да влезем в системата ни от същото устройство.
- После ще вкараме кода. - И ще стане същото?
- Ще го забавим, за да го проучим. - Без поражения върху системата, нали?
Можем да го накараме да се върти в кръг, да го хванем в капан.
Ще ни даде важна информация.
- Хо е сериен убиец. - Това кокал от пържола ли е?
- От романтична вечеря? - Всичко пази.
По-шантав е, отколкото мислехме.
- Не му е лесно. - На тия край него не им е лесно.
- Пази гривни и пропуски от работата й. - Изровил ги е от кофата.
- Тя събития ли организираше? - Хубавица с поднос.
Това вече е върхът - пакетче чай с дата.
Този е от кметството. Този също.
Много събития е имала там.
И на оръжейно изложение.
Може ли да е проучвала залата и да е свила оръжията?
- Била ли е в зоопарка? - С Хо.
И в петролна компания.
Свързана е с всяка стъпка от стратегията за дестабилизация.
Но е задържана.
Хайде, Тара. Знам, че ти е по силите.
- Ето, започва се. - Шефе?
Между стълбището и перона няма камера.
- Ще я следим с тракера. - Да.
Добре, кажи на Флайт да заеме позиция.
Изчакайте при входа.
Така, кодът тръгна.
- Копирала е файл. - Какъв файл?
И чий е? На Уилан.
Защо им е файл на Уилан?
- Защо спря? Да не е забил тракерът? - Не, работи си.
- Да пратя ли Флайт? - Още не.
Може вече да са там, да не ги плашим.
- Ужас. - Да, с тази дума ще опишат работата ти.
Нещо става.
- С кода ли? - Сега прави друго.
Вместо да влезе и излезе, се окопава.
По дяволите.
- Защо чакаме? Ще я изпуснем. - Тя спря.
Виж камерата на перона, сигурно вече е там.
Не е там. Тракерът още е при стълбището.
Флайт да слезе веднага.
Флайт, действайте.
По дяволите.
Изхвърлила е якето си. Повтарям, без якето е.
Не разбирам. Защо ще изхвърля якето?
Леле!
- Не биваше да вкарваме кода. - Така ли? Не думай.
Какво става?
Някой ще ми каже ли какво се случва?
Не знам, шефе. Системата ни се изключи напълно.
Заслепяване на врага.
Мамка му и прасе!
- Успя ли? - Заблудих директора.
Системата на МИ-5 е извън строя.
Да забием последния пирон.
Превод на субтитрите Боряна Богданова