Попереджаю: я озброєний!
Я думав, що це грабіжник.
- Я міг вас убити. - Не міг.
Що це за чортівня?
Водяний матрац.
Мабуть, спиться, як на надувному батуті.
Ви курили в кімнаті?
Зробив тобі послугу. Ти не знаєш, який запах я перебив.
Ви пили моє шампанське.
Ні. Це газована вода.
Я його беріг.
До втрати цноти?
Воно б уже стало вінтажним.
Чому ви прийшли?
Глянути, чи ти не вмер.
Цього вечора ніхто не намагався тебе вбити?
Ні.
Жаль.
Добре, що нарешті це з'ясували.
Ти помітив за собою хвіст?
Ні.
Або ти втрачаєш хватку, або твої колеги її покращують.
Офігіти, оце задачка.
Нащо мене захищати?
Я не впевнений, що треба, але вживаю належних заходів.
Тебе мало не переїхали,
зламані камери спостереження, хвіст, машина тікає з місця ДТП.
Підозріло,
але ніщо не вмикає моє павуче чуття так,
як новина, що з тобою добровільно проводить час жива жінка.
Як ви дізналися про Тару?
Мені написала Стендіш.
Я не конспіролог, але щось тут не те.
Не розумію.
Треба надрукувати це тобі на футболці.
Я буду на дивані. Це ліжко – кошмар.
Що? Чекайте.
Ви збираєтеся спати? Я думав, ви мене стережете.
Боже, ні. Чого ти так подумав?
Я доручу це комусь іншому.
Дай їй меча й шолом.
Вона схожа на відважного гобіта.
Ага. Повідчиняй вікна.
А я піду висерусь.
Ну нафік.
Добрий вечір, сонечко.
Я є смерть!
Так. З найкращими зв'язався – сам попався.
Лягай!
Рушай!
Когось з нас хотіли вбити.
Ага.
Тебе, дурбецало!
Тебе!
ЗА КНИЖКОЮ «ПРАВИЛО ЛОНДОНА» МІКА ГЕРОНА
КУЛЬГАВІ КОНІ
Я його не вбив.
Там були ще двоє.
Нас чекали.
Байдуже.
Вони мусять повідомити, що він під загрозою. Те, що треба.
Ану ж він дасть їм адресу дівчини?
Там їх чекатиме сюрприз.
Чорт.
Буду на точці.
А ми не побіжимо за Ширлі?
Я що, схожий на бігуна?
У вбивці лице у хлорці й кілька зламаних ребер.
Ширлі сама його піймає й приведе.
Мене з кимось сплутали.
Я казав: ніхто не знає, що я живу тут.
Ага, крім твоєї дівчини.
Я вже казав, що вона тут ні до чого.
Губив недавно ключі?
Так, і вона їх знайшла. Хіба це робить її винною?
Робить. Вона зробила копію.
Чого ви так думаєте?
Бо в убивці був ключ, чорт забирай.
Вимкни телефон, щоб тебе не вистежив Парк.
Сідай, швидко.
Пробач.
Я все зіпсував.
Я ж казав: нам потрібно, щоб MI5 звернуло на нього увагу.
Ти своє зробив.
Що далі?
Після Ебботсфілда завдамо другого удару.
Потужнішого за перший.
Треба їх заплутати й залякати.
Мені потрібно в лікарню.
Відпочинь.
Ми про тебе подбаємо.
Я переглянула й оновила оборонні рекомендації для легких цілей.
Площі, музеї, туристичні принади.
Угу.
А я переглядаю після тебе.
Ранок був катастрофічний.
Не можна допустити повтору.
Можливо, прямо зараз якомусь психу промивають мозок.
І все в розпалі виборів мера, коли люди й так сходять з розуму.
Але мої покращення позитивно вплинуть на безпеку.
Я йду додому.
- І ти відпочивай. - Я лишаюсь.
Я очікувала, що ти лишишся,
але можеш прилягти собі на лаві в коридорі.
Чому ми тут?
Тобі тут не по кишені, а я б нізащо сюди не прийшов,
тому Парк нас не знайде.
Домашнього червоного. І пів літра «Ред Бул».
Я замовив вам червоного вина, а собі пів літра «Ред Бул».
І підсунув йому двадцятку.
Нащо?
Щоб ми вибрали собі столик.
Як ви познайомились?
Це було тяжіння.
Що?
Ми як зірки-близнюки Татуїна.
Ви зробили парні тату?
Татуїн. Пустельна планета з двома зірками з «Зоряних воєн».
Ракетне паливо.
Дякую.
Дай йому десятку.
Я вже дав двадцятку.
То був податок на дурня.
Хочу його блокнот і ручку.
Вибачте, тут не можна курити.
Я в курсі.
Якщо переживаєте за моє здоров'я, то швидше мене вб'є це меню.
Глянь, 15 фунтів за кашу.
На.
Це тобі.
Запиши все, що про неї знаєш.
Хто підійшов перший,
що ти розповів їй про себе, що вона тебе запитувала.
Важлива кожна деталь.
Окрім маячні, про яку ти щойно розповідав.
Я в нужник на перекур.
- Ти чому сюди приперся? - У квартирі Го стріляли.
Серйозно?
Лемб доручив нам перевірити адресу дівчини Го.
Нам?
Нам, тобто…
Стоп… Як Лемб знав, де я?
Він сказав, що через свої проблеми ти, мабуть, качаєшся,
- а це найближчий до тебе майданчик. - Авжеж.
Бо це я проблемний.
Чорт, то Ширлі правду казала.
Я думав, що вона здуріла.
Розумію, чому ти не вірив.
Вона це так не сприйме.
Якщо вона втрачає глузд, то не тільки ти нерозсудливий.
У мене все норм з розсудливістю.
Група тигрів. Код «Вересень». Станстед.
Тільки швидко.
Мабуть, ти не раз чув ці слова о такій порі від жінок.
Я тут, бо служу країні.
- Тому трохи поваги не завадить. - Ти служиш лише собі.
Я допоможу тобі вистежити зброю зі стрілянини в Ебботсфілді.
Вона зникла місяць тому
з партії для ярмарку «Зброя та безпека» в Доклендсі.
І ти про це знаєш, тому що…
Після парламенту
я почав роботу у відділі зв'язків з громадськістю.
Ти працюєш на збройову фірму, яка втратила штурмову гвинтівку,
з якої вбили 11 наших громадян?
Не працюю. Я радник.
І за цю інформацію
ти, мабуть, хочеш, щоб назва компанії не просочилася в пресу.
Службове розслідування зайшло в глухий кут,
але я можу вручити тобі перелік зниклої зброї.
Якщо ти гарантуєш клієнтам захист
від звинувачень у недбалості –
коли щось з їхніх запасів виявиться дотичним
до цього чи інших нещасних випадків.
Вони втратили ящик зброї.
Що це як не недбалість?
Він зник з ярмарку, який приніс
країні чималі прибутки.
Ти ж не очорнятимеш галузь через помилку інвентаризації.
Публічно я твого клієнта захищу,
але передам свої застереження міністру оборони приватно.
Дякую. З ним я впораюсь.
Ось перелік.
Раз я тут, якщо ти не проти,
я б хотів обговорити ще дещо від імені інших клієнтів.
Я проти.
Мушу вертатися в Парк.
Зімбабвійці воліють, щоб ми закрили справу
того вбивства британського журналіста.
Чеченці просять розморозити деякі активи.
А лівійський конгломерат вимагає компенсації
за втрачені нафтові доходи через дестабілізацію, яку ми спричинили,
бездумно прибравши їхнього чарівного лідера.
А я хочу, щоб ти покинув мій будинок.
Діано, я знаю, ти промацуєш ґрунт у приватному секторі…
Пітере, ще тіла не охололи.
Я нікуди не йду.
Ти відкладала відставку вже тричі.
Іти завжди важко, але коли нарешті наважишся стрибнути,
я можу влаштувати тобі суперм'яке приземлення.
Тож запам'ятай мої прохання.
Якось приземлюся сама.
Де ми?
Ти ж казав, що відвезеш мене в лікарню.
Заспокойся.
Я осліп на одне око,
і та сука ввігнала в мене голку.
Яка все ще в нозі.
Тримай себе в руках.
Це ж поле бою.
Нам не вперше.
Мусимо помогти.
Дамо йому знеболювальне, а потім завеземо до лікаря.
У лікарні ти привернеш увагу.
MI5 знають про твої поранення. Тебе шукатимуть.
- Куди це ти? - Ні, ні.
- Ти здурів?
Що за херня? Ти його вбив?
Він же твій друг. А ти його вбив.
Він солдат і розумів ризики.
Якщо хочеш бути солдатом, то мусиш учитися й теж їх розуміти.
Без решти. Можна мені чек?
- Прошу. Бувайте. - Дякую.
Задрали.
Лягай спати.
Я біля Родді.
Ширлі казала, що буде тут.
Я прийшла її замінити, а тут усюди поліція.
Кажуть, що ще один напад, як в Ебботсфілді.
Забирайся звідти, поки не приїхав Парк.
Що сталось?
З'явився стрілець. Я про нього подбав.
Родді в порядку?
Так. Фізично – так.
За все інше не ручаюсь.
А Ширлі теж з вами?
Вона побігла за стрільцем.
Ти їй дозволив?
Не те щоб ми мали час її зупинити, але дякую за коментар.
Де ви?
Допитую Го далеко від небажаних втручань, зокрема твого.
Лемб.
Ми на місці. Пріорі-плейс, 34.
Якщо це був замах, а вона – приманка,
значить, Родді так само огидний жінкам.
Тому ти такий невпевнений?
- Ні. - Він у прекрасній формі.
А я – ні?
Краще зосередьмося на завданні.
Що за фігня?
Тичковий ніж.
Чому ти… Сховай.
Якщо вона тут, то невинна.
- Може, її змусили. - Вона була з Родді,
очевидно, що через примус.
- Може, вбивці теж тут. - Чому?
Чому їм бути тут, якщо Родді знає адресу?
Може, не продумали.
Або планували вбивати всіх, хто прийде.
- Маєш ще один? - Ні.
Що робити? Я неозброєний.
- Ти приманка. - Пішов ти. Приманка.
Я не приманка.
Ідіть на хер, виродки!
Валіть.
- Гей! - Геть звідси!
Ми з MI5. У нас кілька запитань.
- MI-що? - MI5. Служба безпеки.
- Опустіть, будь ласка. - Шпигуни? Що я зробила?
- Нічого. - Не факт.
- Вас посадять. - Тільки ніж у вас.
- У нього ніж. - Свій він сховає. Так?
Мамо! Поклади ножа.
Мамо, віддай… віддай ножа, віддай!
Я з ними поговорю.
Краще спи.
Як я й пояснював, ми з MI5.
У нас просто кілька запитань.
Усе добре. Останнім часом до нас стукають якісь малі, розігрують…
Ясно. Розумію, але…
Вона знає, що різати за таке не слід?
Востаннє вони завернули собаче лайно в газету, підпалили й подзвонили.
Вона затоптала вогонь. Усе було в лайні.
Справедливо. Я б теж хотів їх зарізати.
Ми шукаємо жінку, до тридцяти років, звати Тара.
Вона дала нам цю адресу.
Тут лише ми з мамою. Що вам треба від цієї жінки?
На жаль, не можемо розповісти.
Але дякую. Дякую вам.
Мамо! Іди спати!
Тичковий ніж.
Це вони?
Мабуть.
Спокійно.
Ви готові?
Так. А чому питаєте?
Бо вас, скоріш за все, заарештують.
- Може, навіть посадять. - Це того варте.
Тільки нас не згадуйте.
Я про вас нічого не знаю, щоб розказати…
Добре.
Покладіть у бензовоз.
А тоді сховайтеся й чекайте завтрашніх новин.
Місто поглине хаос.
Клас.
Мене чекають.
Нащо ти сказав Стендіш, де я?
Бо та наполягла, і вона теж з Линяльної.
Як і сральник, але я не хочу, щоб він ходив за мною по п'ятах.
Що у квартирі?
Лише мати й син. Дівчини Родді там не було.
Вона дала йому фальшиву адресу.
ЕББОТСФІЛД: НОВІ ПОДРОБИЦІ
Мабуть, вона з ними.
- Що нам робити далі? - Скажи Ку тягтися сюди.
А що я?
А ти посидь у машині або пензлюй спати.
То мені бути напоготові. Добре.
Якщо так тобі краще.
Це тому, що я покинув Ширлі?
Чи тому, що сказав Кетрін, де ви?
Обери щось одне.
Вони знайшли Тару?
А ти як думаєш?
- Ширлі, ти в нормі? - Так.
Не схоже.
Виявляється, вона мій єдиний притомний агент,
тому їй не можна розвалюватись.
Сядь за інший стіл.
Звільни місце. Або пересядь за стіл у своїй квартирі.
Серйозно.
Як же мені набридло,
що ви залітаєте сюди, наче кавалерія,
хоч ви радше хвиля гівна, якою накриває пагорб.
Це що за фігня?
Даруйте.
Принесіть картоплі-фрі. Без нічого.
Я його, очевидно, втратила.
Але встромила в стегно використаний шприц,
тож тепер він шкутильгає на дві.
Йому 20 з лишком, бритоголовий.
Особливі прикмети: рвані рани від скла,
і пухирі від того, що ви кинули йому в лице.
Хлорка.
Ні, фото не маю.
Я збирався спитати: чому вона розказує, а я мушу записувати?
Бо вона тримається суті.
Коли говориш ти, я хочу встромити собі в око олівець і розбити голову об стіл.
Це професіонал. Б'ється, як люта тварюка.
Вибачення.
Це ти мала б вибачитись.
Він пройшов твій кордон.
Ага.
Перелік зброї, яка зникла на Лондонському ярмарку озброєнь.
У ньому обидва автомати з Ебботсфілда, інші гвинтівки, пістолети, ручні гранати.
Знайди їх.
Біля будинку у східному Лондоні ввечері стріляли з гвинтівки.
У системі зазначена інша адреса Родді Го, але…
- Родді Го? - Так.
Її орендували на ім'я Клінт Вулф,
а таке міг вигадати тільки Го.
А ще хтось написав «Родді» на продуктах у холодильнику.
- Чому він не тут? - Ми в процесі пошуку.
Тобто ви його не знайшли.
Так.
Отже…
Вона дала фальшиву адресу. Спільниця, можливо, вимушена.
Ви мене ігноруєте?
- Я ж нічого не зробив. - Подумай.
Вибач, що я тебе покинув.
Та нічого.
Не нічого. Її хотіли вбити.
Двічі. Я все ще тут.
Лемб.
Знаєте що?
Можемо промотати
частину, де ви мене ігноруєте, а тоді кажете, що я лайно?
Перейдімо зразу до того, що мені робити далі,
бо – будьмо чесні – врешті-решт так і станеться,
а ці вступні ігри, у які ви бавитеся, вже дуже-дуже набридли.
Поки ти в минулому, користі з тебе мало.
Що це значить?
Глянь, з ким я працюю.
Наркоманка, п'яниця, психопат і оце хрінзна-що.
Та всі вони в кращому стані, ніж ти.
Я тут. Я готовий.
Твій світ зупинився, коли дід звихнувся,
а тато пробував тебе прикінчити.
Розберися з собою або йди на фіг.
Ви взагалі здатні на співчуття?
Найбільше я співчуваю собі, бо мушу мати справу з вами.
Розрахуйся.
Готівки нема, а картки відстежать.
Заплати карткою і ввімкни телефон.
Через 20 хвилин після проведення платежу
по нас прийдуть мускулисті чоловіки в костюмах і сексуальна білявка.
Зробіть їм послугу: скажіть, що ми вернулися в офіс.
Чому ми здаємо Родді Паркові?
Бо вони повинні знати, що він накоїв.
А поки вони розбираються,
я матиму час з'ясувати, що ж, у біса, діється.
- Що він зробив? - Нічого.
Нашого місцевого дурника скомпрометували.
Стратегія дестабілізації. Холодна війна.
Агентів компрометували не лише в Холодній війні.
Якщо додати Ебботсфілд,
то отримаємо те, що самі робили з країнами, які шкодили нашим інтересам.
Перше – компрометуєш ворожого агента.
Друге – влаштовуєш напад.
Мене не компрометували. У мене з'явилася дівчина.
Аякже, так їм і скажеш. Виграєш мені дофіга часу.
Між нами завжди панувала взаємна повага,
але тут наші шляхи розходяться.
На мою професійну агентську думку, ви не на тих гавкаєте.
Тара невинна, як і я.
То що, по-твоєму, відбувається? На твою «агентську» думку?
По-моєму, ти заздриш, що я труся об спинку янгола,
поки ти ганяєш лисого в темряві.
Авжеж.
Готовий діяти?
А що робити з ним?
Не возити ж труп у салоні.
І лишати не можна. Його впізнають.
Не впізнають.
І таке ж усюди!
Вони не хочуть перемоги Ґімбола, а тому його паплюжать.
Що за «вони»?
Медіа й глибинна держава.
- Ви про мене? - Саме так.
Вибачте. Тепер ви паплюжите мене.
Далі в ефірі, надіюся, не такі конспірологи…
Доброго ранку, Клоде.
А ми знайомі?
Вибачте.
Я просто часто бачу вас у газетах.
Авжеж.
Зазвичай ми тут в один час.
Правда, я гуляю, а ви бігаєте.
Карл.
Дуже приємно, Карле. Приємно.
Так.
Стільки зелені у цьому місті, скажіть?
Так. Це точно.
Не те що в інших європейських столицях.
Мабуть.
Як у Копенгагені.
Так.
Ви ж були там у березні на конференції з питань безпеки.
Мабуть, нагуляли добрячий апетит,
бо замовили в номер вечерю на двох.
Вам анулювали попередження за пошук проститутки?
Думав, це втримає вас біля дружини.
Можете прокоментувати?
Для колонки Доді Ґімбол?
Чорт.
Упіймав його. Попросив коментар.
Як він зреагував?
Перелякався.
Тоді здаю колонку.
Коли редактор її затвердить – а так і буде –
матиме шанс відповісти офіційно.
Більше мене до нього не пустять.
Дістанеш його номер?
Голови MI5?
Аякже. Але це дорого обійдеться.
Шукай.
Усе в порядку?
Так, просто представник громадськості.
Нешкідливий.
Воно точно там?
Як я розумію, вони просто сидять і чекають на нас.
Зайдіть зі зброєю.
Учора вранці вбили одинадцять душ.
Го якось причетний.
Хай Лемб побачить, що все серйозно.
Може, хоч раз піде назустріч.
Руки.
Виходь.
На кухню.
Привіт.
Спокійно.
Просто показую, де він.
Не тут.
Точно не тут.
Ось він.
Ти ж подружка Флайт?
З поліції.
Мабуть, звикла стволи підкладати, а не забирати.
- Чисто. - Мем.
Ні, дякую.
Зачекай за дверима.
Якщо це атестація,
то знай: я показую шалені результати.
На Родеріка Го ввечері було скоєно замах.
Не вдавай тупого.
«Тупий», здається, казати не можна.
Це ображає розумово обмежених чи ідіотів.
Точно не пригадую.
Ні. Я не в гуморі.
Відчувається.
Чинний службовий статут, пункт якийсь там.
- Двадцять сім три. - Як скажеш.
Три в дужках.
Та хоч санскритом. Він існує не просто так.
Якщо на когось з команди замах, звітуй нагору.
У цьому разі – мені.
Зазвичай так би я й учинив, але були особливі обставини.
Які?
Я манав.
Це не особливі обставини, Джексоне. Це твоя хронічна недуга.
Яка цього разу може тебе добити.
Якщо хочеш на ринг, Діано, дай знати.
У мене стільки бруду на тебе, що сміттєвозом не вивезеш.
Матимеш чим зайнятися на вимушеній пенсії,
але це тебе не врятує. Не тепер.
Вілену руки чухаються закрити Линяльну, і тепер є привід.
У квартирі Го ми знайшли кулі
з тої самої гвинтівки, з якої стратили стрільця в Ебботсфілді.
Чорт.
Ага. Принаймні в цьому ми з тобою згодні.
Я забираю Го в Парк.
Так. Справедливо.
А Линяльну ізолюємо.
Без телефонів, без інтернету, ні кроку звідси.
Я не дам вам бігати по місту,
каламутячи воду і пробуючи врятувати шкуру колезі.
Не рухайтеся.
Добре.
Швидко. Нагору.
БЕНЗИН ЗНИЩУЄ! ЗНИЩТЕ БЕНЗИН!
ЗАВАНТАЖЕННЯ…
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська