Въоръжен съм, да знаеш!
- Взех те за крадец. Можеше да те убия! - Да бе.
- Какво е това, дявол да го вземе? - Водно легло.
Сигурно е като да спиш в надуваем замък.
- Да не си пушил тук? - Радвай се, че не надушваш другото.
- И си пил от шампанското ми. - Чиста газирана вода.
- Пазех си го! - За когато изгубиш девствеността си ли?
- Дотогава ще е изфирясало. - Защо си дошъл?
Да видя дали не си пукнал.
Опити за покушение тази вечер?
- Не. - Жалко.
Добре ще е да си мине по реда.
- Забеляза ли някой да те следи? - Не.
Или нивото ти пада, или колегите ти задобряват.
Да се чуди човек!
Защо сте решили, че трябва да ме пазите?
Не съм убеден, че се налага, но вземаме мерки за всеки случай.
Има опит да те сгазят,
развалена камера, вероятен съгледвач, бързо отпрашил автомобил.
Малко съмнително, но не от това ми светна червената лампа,
а от информацията, че жена е излязла доброволно с теб.
- Откъде знаеш за Тара? - Стандиш ми пусна съобщение.
Не си падам по конспирации, но нещо става.
- Не схващам. - Трябва да ти го изпишем на тениска.
Ще спя на дивана, леглото е кошмарно.
Как така ще спиш? Нали уж си дошъл да ме вардиш?
Това пък откъде ти хрумна? Исках да се уверя, че друг е на пост.
Само меч и шлем й липсват, за да заприлича на смел хобит.
Отваряй прозорците, ще разтоварвам самосвала.
Да му се не види.
Здрасти, слънчице.
Аз съм смъртта!
Когато посягаш на титан, разгромът е титаничен.
Залегни!
Тръгвай!
Стреляше на месо.
Да, по теб, тъпако!
По теб!
ПО РОМАН НА МИК ХЕРЪН
Не успях. Там имаше още двама, причакваха ни.
Нищо. Ще докладват, че той е под заплаха, това стига.
- А ако им даде адреса на гаджето си? - Ще бъдат изненадани.
По дяволите. Чакайте ме, идвам.
- Няма ли да настигнем Шърли? - Да ти приличам на спринтьор?
Убиецът ти е залят с белина и доста потрошен.
Шърли ще го залови и предаде.
Явно е някаква грешка. Никой не знае, че живея тук.
С изключение на приятелката ти.
Казах ти, тя няма нищо общо.
- Да си си губил ключа? - Да, тя го намери. Е, и?
Извадила е дубликат.
- Защо смяташ така? - Убиецът имаше ключ.
Спри си телефона, за да не те засекат от МИ-5.
Тръгвай.
Съжалявам, провалих се.
Казах ти, достатъчно е МИ-5 да се захване с него.
Ти си изигра ролята.
И сега какво?
Пак ще нанесем удар. По-жесток от "Абътсфийлд".
Целта е да внесем объркване и страх.
- За болница съм. - Почивай сега, ние ще се погрижим за теб.
Редактирах правилника за защита на уязвими цели.
Площади, музеи, туристически атракции.
А аз редактирам редакцията ти.
Сутринта беше пълна катастрофа, не бива да се повтаря.
Може дори в момента да манипулират някой откачен.
Покрай изборите за кмет хората бездруго са се побъркали.
Корекциите ми би трябвало да подобрят сигурността.
- Прибирам се. И ти си почини. - Не, ще остана тук.
Не казвам да си ходиш.
Може да се опънеш на някоя пейка в коридора.
- Защо сме тук? - Не ти е по джоба, а аз не бих дошъл.
МИ-5 няма да ни открие.
Червено вино и "Ред Бул" в халба.
Взех червено вино за теб и "Ред Бул" в халба за мен.
Бутнах му двайсетачка.
- Защо? - За да седнем на маса по наш избор.
Казвай сега, как се запозна с нея?
- Притегляне. - Какво?
- Ние сме като двете слънца на Татуин. - Имате еднакви татуировки ли?
Татуин е пустинна планета с две слънца в "Междузвездни войни".
Ракетно гориво.
Наздраве.
Дай му десет лири.
- Вече му дадох 20. - Онова беше такса "идиот".
Искам тефтерчето му.
- Съжалявам, пушенето е забранено. - Да, знам.
Не цигарите, а цените ви ще ме усмъртят.
Петнайсет лири за каша.
Ето, пиши.
Всичко, което знаеш за нея, кой е направил първата стъпка,
какво си й казвал за себе си, какво те е питала.
Всяка подробност е важна.
Освен глупостите, които ми надрънка.
Аз ще дръпна един фас в кенефа.
- Какво правиш тук? - Нахлули са с оръжие у Хо.
Сериозно?
Лам иска да проверим адреса на гаджето на Хо.
Ти и аз ли? В смисъл…
Лам как е разбрал къде съм?
Предположи, че тренираш, понеже си изпушил.
- Това ти е кварталната площадка. - Да бе, аз съм най-изпушилият.
Шърли се оказа права. А аз мислех, че откача.
- Мога да те разбера. - Тя обаче не го проумява.
Шърли може и да откача, но и твоята преценка куца.
- Не е вярно. - Тигрите, код "Септември", "Станстед".
Казвай по-бързо. Явно си чул нещо от някоя по тъмни доби.
- Служа на родината. Малко уважение. - Служиш само на себе си.
Мога да ти помогна да проследиш оръжието от "Абътсфийлд".
Било е част от партида оръжия, изчезнали от изложение миналия месец.
- Откъде ти е известно? - След като излязох от властта,
започнах да се занимавам с пиар.
Работиш в оръжейната компания, която е загубила автомат, убил 11 души?
- Не на щат, като съветник. - И в замяна на сведенията
сигурно искаш да се погрижа пресата да не научи името на компанията.
Вътрешното им разследване удари на камък.
Но мога да ти дам списък на липсващото.
При гаранция, че клиентът ми няма да бъде обвинен в небрежност,
ако още някое оръжие на компанията се окаже замесено в това
или друго злощастно събитие.
Да загубиш сандък с оръжия, си е престъпна небрежност.
Изчезнал е от търговско изложение, което носи пари на страната.
Нека не очерняме индустрията заради една грешка.
Няма да го оповестявам публично,
но на четири очи ще уведомя вътрешния министър.
Благодаря, той е лесен. Ето списъка.
Ще повдигна и някои въпроси от името на други мои клиенти, ако може.
Не може. Трябва да се върна в Централата.
Зимбабвийците искат да затворим случая с убийството на британски журналист,
чеченците - размразяване на средства,
а либийски конгломерат настоява за компенсации
за загубите от петрола, поради това че отстранихме харизматичния им лидер.
Аз пък искам да ти видя гърба.
Знам, че опипваш почвата за работа в частния сектор.
Много хора загинаха, никъде няма да ходя.
Три пъти отложи оставката си.
Когато най-сетне се наканиш да направиш този скок,
мога да помогна да се приземиш меко.
- Имай предвид повдигнатите въпроси. - Мога да се приземя и сама.
Къде сме?
Нали щяхте да ме карате в болница?
- Успокой се. - Не виждам с едното око.
И оная кучка заби в бедрото ми игла. Още е там.
Не изпадай в паника. Това е бойно поле, не ни е за сефте.
Трябва да му помогнем. Поне му дай нещо против болката.
В болница ще привлечеш внимание.
МИ-5 са разбрали, ще те търсят.
- Къде тръгна? - Полудя ли?
Защо го направи? Беше ти приятел, а ти го уби.
Той беше войник и знаеше риска.
Ако ще се бориш за каузата, и това трябва да ти е ясно.
Искам касова бележка.
- Ето. - Благодаря.
Ще ме умори.
- Лягай си! - Пред жилището на Роди съм.
Шърли обеща да пази. Дойдох да я сменя, но е пълно с полиция.
Говорят за ново нападение в стил "Абътсфийлд".
- Махай се, преди да са довтасали МИ-5. - Какво е станало?
- Някакъв нахлу с оръжие, оправих се. - Добре ли е Роди?
Физически - да. Другото е под въпрос.
Шърли с вас ли е?
- Тя погна бандита. - И си я оставил сама?
Нямах време да я спра, но благодаря за мнението.
Вие къде сте?
Разпитвам Хо далеч от натрапници, каквато си и ти.
Лам…
Тук е - "Прайъри Плейс" 34.
Ако тя е била само примамка, значи жените не се лепят на Роди.
Завиждаш ли му?
- Не. - Има впечатляваща физика.
А аз не, така ли?
Нека не се отклоняваме.
Какво е това?
- Юмручен нож. - Прибери го, тя сигурно е невинна.
- Може да са я принудили. - Несъмнено, щом е излизала с Хо.
- Възможно е още да са тук. - Защо? Знаят, че Роди има адреса.
Може да не са успели да разчистят и да ни причакват с оръжие.
- Имаш ли още един нож? - Не.
Какво да правя тогава?
- Ти ще си примамката. - Не си познал!
Махайте се, гадове такива!
- Да ви няма! - Само няколко въпроса, от МИ-5 сме.
- От кое? - От МИ-5, тайните служби.
- Оставете ножа. - Шпиони? Какво съм направила?
- Нищо. - Кой знае!
- Ще ви осъдят. - Вие държите нож.
- Той също! - Сега ще го прибере.
Мамо, остави ножа!
Мамо, пусни, дай ми го!
Аз ще говоря с тях. Върви да спиш.
Казах вече, че сме от МИ-5. Само няколко въпроса.
Няма проблем. Разни хлапета все тропат по вратата.
Разбирам ви, но тя нали знае, че не бива да ги напада с нож?
Последния път подпалиха кучешко лайно, увито с хартия.
Тя го стъпка, за да го угаси, и стана ад.
И на мен ще ми идва да ги изколя.
Търсим жена на 20-ина години, казва се Тара.
Дала е този адрес.
Само двамата живеем тук. Защо я търсите?
Не мога да ви дам повече информация, но ви благодаря.
Мамо, върви да спиш!
- Юмручен нож. - Точно така.
- Те ли са? - Сигурно.
Само споко.
- Готови ли сте? - Да, защо питате?
Защото сигурно ще ви арестуват.
- Може да ви опандизят. - Но си струва.
Само да не ни забъркате.
- Няма как, не знам почти нищо за вас. - Хубаво.
Сложете това в цистерната, скрийте се и утре гледайте новините.
Ще настане пълен хаос.
Добре.
Имам среща.
Защо каза на Стандиш къде съм?
Тя настоя и е част от "Слау Хаус".
Кенефът също, но не искам да се влачи подире ми.
- Какво стана? - Там живеят майка и син, не и мадамата.
Дала е фалшив адрес.
ОЩЕ ЗА "АБЪТСФИЙЛД"
Явно е замесена.
- Какво следва? - Кажи на Коу да дойде тук.
А аз?
Може да чакаш в колата или да ходиш да спиш.
- Значи съм на изчакване. - Ако така ти звучи по-добре.
Понеже оставих Шърли ли? Или защото казах на Катрин къде си?
И двете стават.
- Открили ли са Тара? - Ти как мислиш?
- Как си? - Не я мисли.
- Не изглежда добре. - В отдела май само тя е с всичкия си.
И държа да не се срине.
Премести се на друга маса. Може и на масата у вас.
Сериозно говоря! Писна ми от вас.
Цъфвате ми тук като майски рози, а хич не сте цвете за мирисане.
Какво е това чудо?
Ако обичаш, донеси ми пържени картофи, най-обикновени.
Изпуснах го, както е ясно. Но успях да му забия спринцовка в крака.
Сега ще куца и с двата.
На 20 и няколко години е, с бръсната глава и порязвания от стъкло.
- И с пришки по лицето, явно си го залял. - С белина.
Не, нямам снимки.
Защо тя само разказва, а аз трябва да записвам всичко?
Защото говори по същество,
а ти, като си отвориш устата, ми идва да се гръмна.
Професионалист е, голям бой ядох. Заради теб!
Проблемът си е твой, щом си го изпуснала.
Ха така.
Списък с оръжията, изчезнали от лондонското изложение.
И двата автомата от "Абътсфийлд" са там, още пушки, пистолети и гранати.
Открийте ги.
Тази вечер е имало стрелба в Източен Лондон.
В системата адресът на Роди Хо е друг, но…
- Роди Хо? - Да, жилището е наето от Клинт Улф.
Прилича на име, измислено от Хо.
А и на храната в хладилника пише "Роди".
- Защо не го прибрахте? - Още го търсим.
И ви се изплъзва.
Да.
Така, значи…
Дала е фалшив адрес. Замесена е, може би по принуда.
Отсвирваш ли ме?
- Нищо лошо не съм направил. - Има време.
- Добре де, извинявай, че те оставих. - Няма проблем.
- Има проблем, опитаха се да я убият. - Два пъти, но още съм жива.
Лам.
Знаеш ли какво, предлагам да минем нататък.
Правиш се, че ме няма, после сипеш обиди.
Казвай отсега какво да направя,
защото със сигурност ще стигнеш и до това,
а започва адски да ми писва от вечните ти тиради.
Пораженство не ми е нужно.
- В смисъл? - Само виж контингента!
Наркоманка, пияница, психопат и каквото там му е отклонението на тоя.
- И пак се справят по-добре от теб. - Тук съм и съм готов.
Не си на себе си, откакто дядо ти мръдна, а баща ти щеше да те взриви.
- Приеми го или се разкарай. - Способен ли си изобщо на съчувствие?
Съчувствам на себе си, че трябва да те търпя.
- Плати сметката. - Ще ми засекат картата.
Плати и си пусни телефона.
След 20-ина минути ще ни потърсят костюмирани здравеняци и секси блондинка.
Кажете им, че сме се върнали в офиса.
- Защо предаваме Роди на МИ-5? - Трябва да знаят какво е направил.
А и докато те са заети с него, ще имам време да разбера какво се случва.
- Какво е направил? - Нищо.
Селският ни идиот е бил обработван.
Дестабилизация отвътре. Метод от Студената война.
- Не само тогава са вербували агенти. - В комбинация с "Абътсфийлд"
е точно каквото сме правили със страни, които вредят на интересите ни.
Вербуваме вражески агент и атакуваме.
Не съм вербуван, имам приятелка.
Само това им кажи, ще ми спечелиш сума ти време.
Винаги сме хранили взаимно уважение, но сега няма да се съглася.
Професионалното ми мнение е, че сериозно си се заблудил.
Аз и Тара сме невинни.
И какво се случва според теб? Кажи си професионалното мнение.
Завиждаш ми, че аз излизам с ангел, а ти караш на ръчна.
Ясно.
Готов ли си?
А трупът? Няма как да обикаляме с него.
- Не тук, ще го разпознаят. - Няма.
Те не искат Гимбол да победи, затова го очернят.
- Кои "те"? - Медиите и дълбоката държава.
- И аз ли? - Да.
Извинявай, Пийт, но сега ти очерняш мен. Ще чуем още слушатели след…
Привет.
Добро утро, Клод.
- Познаваме ли се? - Извинявам се.
- Знам те от вестниците. - Ясно.
И обикновено се засичаме тук. Само че аз се разхождам, а ти тичаш.
Карл.
Приятно ми е, Карл.
- Зеленина да искаш в нашия град! - Прав си, да.
- Не като в някои европейски столици. - Вероятно е така.
- Като Копенхаген. - Да.
През март беше там на конференция по сигурността.
Голям апетит ти се беше отворил, поръча румсървис за двама.
Потулил си разследване за разврат. Да беше си стоял при жена си.
Няма ли да коментираш? За рубриката на Доди Гимбол.
Мамка му.
Притиснах го изненадващо.
- Той как реагира? - Здравата се уплаши.
Пращам статията.
Като я одобрят шефовете, което е сигурно, ще може да отговори официално.
Вече ще бяга от мен.
Можеш ли да изровиш номера му?
Телефонът на шефа на МИ-5? Да, естествено. Но няма да е евтино.
Действай.
Добре ли сте?
Да, някакъв непознат ме заговори.
Беше безобиден.
- Дали още са там? - Да, очевидно ни чакат.
Влезте с оръжие.
Единайсет души бяха убити вчера.
Явно Хо е замесен. Нека Лам проумее колко е сериозно.
Може като никога да ни сътрудничи.
Ръцете.
Слизай.
В кухнята.
Привет.
Кротко де.
Просто ти показвам къде е.
Не е тук.
Тук пък съвсем.
Ето го.
Ти си партньорката на Флайт, нали? От Столична полиция.
Сигурно имаш повече опит с подхвърлянето на оръжия.
- Чисто е. - Госпожо.
Не, благодаря.
- Изчакай отвън. - Ако ще оценяваш работата ми,
отсега ти казвам, че се справям блестящо.
Снощи са се опитали да убият Родерик Хо.
- Не се прави на ударен. - Тая дума май вече е забранена.
Обиждала битите или поразените от гръм, не помня точно.
- Не съм в настроение. - И аз така усещам.
В правилника има параграф. Не помня кой номер беше.
- 27(3). - Щом казваш.
- Тройката е в скобки. - Все едно. Неслучайно е там.
При нападение над член от екипа, трябва да ми докладваш.
И бих го направил, но имаше извънредни обстоятелства.
- Какви? - Мързеше ме.
Нищо извънредно не виждам, това ти е обичайното състояние.
- И този път може да е фатално. - Ако ще си правим сечено, само кажи.
Дъскорезница ще отворя с твоите трески за дялане.
Тъкмо ще има какво да работиш, като те пенсионираме.
Но този път няма да минеш метър.
Уилан само чака повод да закрие "Слау Хаус".
Куршумите, открити в жилището на Хо,
са от оръжието, с което е екзекутиран стрелецът от "Абътсфийлд".
- Леле. - Да. Е, поне за това сме на едно мнение.
- Ще отведа Хо в Централата. - Да, разумно е.
И ще ви наложа локдаун. Оставате тук без телефони и интернет.
Няма да позволя да мътиш водата само за да отървеш твоя човек.
Не мърдай.
Добре.
Хайде, качвай се горе.
ПЕТРОЛЪТ УБИВА! УБИЙТЕ ПЕТРОЛА!
КАЧВАНЕ…
Превод на субтитрите Боряна Богданова