ДОСЕГА…
Готови? Сложете това в цистерната.
- Горе ръцете. - Оставете сина ми.
Арестуваме го за взлом в депо и саботаж.
- Напуснете веднага. - Сега сгазихте лука.
Знаем за връзката ти с Тара.
Всичко е част от стратегия за дестабилизация.
Вербуват агент, извършват нападение, саботират транспорта, окупират медиите.
Имате едно ново съобщение.
Следващото в списъка е покушение срещу популистки лидер.
Роди, аз съм.
Не очаквам да ми простиш, но поне ме изслушай.
Хо я е оставил сама с достъп до цялата ни система,
Кълна ти се, не знаех какво предстои и бях ужасно уплашена.
а не знаем коя е, какво иска и какво е направила.
Не знам какво да правя и къде да отида.
Вие двамата - на събитието на Гимбол, ти - на Джафри.
Обади ми се, моля те.
- А ти къде? - Махам се от вас.
Само я чуй! Това обаждане доказва, че е невинна.
Ако е извършила нещо, е било под натиск.
Съгласна съм с теб.
- Наистина ли? - Да, но съм единствената тук.
- Затова пратиха мен. - И защо си на друго мнение?
По гласа й личи, че те обича, разкъсва се и съжалява.
Усещам го, защото съм била в нейното положение.
И ти ме обичаш, така ли?
Не, имам предвид, че съм работила под прикритие.
- В ролята на примамка ли? - Да.
Идеална си за това.
И усещам кога човекът е искрен.
И аз като Тара се влюбих, макар да не биваше.
- И бях разкрита. - Наистина ли е станало така с Флайт?
Ясно, пързаля го.
Поставих в опасност човека, когото обработвах.
И направих нужното.
Предадох им го.
И ти постъпи така.
Ако обичаш Тара, обади й се, за да можем да я защитим.
Ние не сме заплаха за нея. Сам каза, че е невинна.
Но тези, които се опитаха да те убият, я застрашават.
Няма да й простят като теб.
Нужни са ни две минути, за да проследим обаждането.
Така ще я открием и защитим.
- Роди? - Тара.
О, боже, Роди.
Слава богу, че си добре. Не исках да пострадаш.
Те обещаваха, че няма да те наранят. Съжалявам.
Няма нужда да ми се извиняваш. Съжалявай тези, които са те изнудили.
Защото ще им го върна тъпкано, лошо им се пише.
- Прощаваш ли ми? - Няма за какво.
- Но аз им дадох адреса ти, излъгах те. - Не си имала избор.
Но друг път ела и ми кажи. Сподели с Родзила.
ЛОКАЛИЗИРАНЕ
Заплашиха, че ако кажа за тях на някого, ще ме убият, където и да съм.
- Не знам какво да правя. Къде да отида? - Послушай ме.
Само кажи.
Ще те открия, където и да си. В романтичния смисъл.
Като Дей-Луис в "Последният мохикан", а не като Монталбан в "Гневът на Хан".
Добре.
Затвори, опитват се да те проследят.
Работил съм тук, забрави ли?
Знам, че проследяването става за минута.
Вече сме го снижили на 30 секунди.
ЗАСЕЧЕН СИГНАЛ
ПО РОМАН НА МИК ХЕРЪН
Като отидохте на адреса на Тара,
проверихте ли и съседните жилища?
Не, защо?
Да?
Нося доставка за съседите ви, но никой не отговаря.
Ще ми отворите ли да звънна горе?
РЕВОЛЮЦИИ И АВТОРИТАРИЗЪМ В СЕВЕРНА АФРИКА
Актуални новини от Лондон на всеки час.
Относно участието на сина си в петролния саботаж
кметът Зафар Джафри заяви следното.
Не мога да коментирам, тече разследване, но спекулациите в интернет…
Говори същото.
Ти си направил Лондон прекрасен, а Гимбол ще го опропасти.
И отказва не само дебат, а и разговор изобщо.
- Трябва да спомена Ирфан. - Не е нужно.
Той ми е син, заплашва го затвор. Ужасно е за мен като баща.
Не мога да се правя, че няма нищо. Ще изглеждам уплашен.
Добре, да го извъртим така.
Гордееш се с позицията на сина си, но не и с методите му.
Да, става. Донякъде дори отговаря на истината.
Ще ми съчувстват. Звучи цинично, но играта е такава.
Гимбол ще използва Ирфан като коз.
- Господи. - Сега пък какво?
ЖЕНА ПОЧИНА СЛЕД ПЕТРОЛНИЯ САБОТАЖ
Това е ужасно. Гимбол ще каже, че ръцете ми са оцапани с кръв.
Ама какво цели Ирфан, да загубя ли?
- Ще се погрижа. - Гимбол да не закача Ирфан! По дяволите.
1 НОВО СЪОБЩЕНИЕ
НЯКАКЪВ КОМЕНТАР, ПРЕДИ ДА ИЗЛЕЗЕ?
МРЪСНАТА ТАЙНА НА ШЕФА
Какво…
Как… Ужас.
Да, само една… Влез.
Ужас.
- Здравей. - Добър ден.
Ето пълната информация за Джафри и Гимбол.
Благодаря, отдавна трябваше да го направя.
Но все съм затрупан с работа, така е на този пост.
- Добре, благодаря. - Няма защо.
ХОТЕЛСКИ СТРАСТИ С ПРОСТИТУТКА
Ясно.
Така.
Щом ще играем мръсно…
СТРОГО СЕКРЕТНО ДЕНИС МАЙКЪЛ ГИМБОЛ
И аз го мога.
Нашият някога велик град отново е обхванат от напаст.
Но този път не са плъхове,
а незаконни имигранти.
Няма да допусна тези плъхове да прегризат въжетата на националната ни идентичност.
Не, не става.
Я, виж ти! На какво дължим това неочаквано неудоволствие?
- Може ли да вляза? - Разбира се.
Сигурно си дошъл да се извиниш.
Събуй се, ако нямаш нищо против.
- Не попита дали мъжът ми си е у дома. - Не.
Покрай работата ми знам кой къде се намира. Голям плюс е.
Би ли му казала, че искам да говоря с него?
- Ще видя дали може да те приеме. - Благодаря.
Качвай се, нея я няма.
Как се измъкна от "Слау Хаус"?
- Излязох през вратата. - А Девън?
Отказа да съдейства, но пратих моите хора да свършат работата.
- Да се тревожа ли? - Каква ще я свършат ли? Да.
- Чисто е. - Много ясно, тъпако.
- Иначе нямаше да съм се изтегнал така. - Как откри жилището?
Тара е дала фалшив адрес - "Прайъри Плейс" 34.
Предположих, че не е искала да бие път, и дойдох на номер 43.
Аматьорка е.
А и купищата кутии от храна в кофата отвън ми подсказаха, че…
Не ви ли учат на тия неща?
- Откъде знаеше, че ще се появим? - Хо е звънял, уплашил я е.
- Каза й, че проследяваме обаждането. - Но сте го очаквали.
Убеден е, че са я принудили да го предаде, но го обича.
И честно казано, тя звучеше искрено.
- По-ведро де. - Защо? Изпуснах я.
Скрила се е там, където смята, че е безопасно - в жилището на Роди.
- Точно на това място не би отишла. - Там е, усещам аз.
А и си е повикала такси. Обадих им се и ми дадоха адреса.
Аматьорка е, казах ти.
Е, хайде де!
Едно "благодаря" няма ли?
Едва ли ще ме вземете с вас, така че ще дойда, като сколасам.
Спести си го, нямам ти грам доверие.
Май си предубедена.
Искам да защитя отдела си от това, което става.
Трябва да разбера какво е то, така че сме в един отбор.
Хубаво, но няма да се месиш.
Казах пет минути, минаха десет.
Хайде.
Пусни хлебарката.
Съпругът ми те очаква.
Г-н Уилан няма да остане за чай.
- Отбил се е само да се извини. - Крайно време беше.
Всъщност няма да се извинявам за нищо.
А за очернянето на съпруга ми?
- И за сексизма спрямо мен? - Изобщо не съм сексист.
- Изгони ме от среща. - Беше секретна.
- Просто не харесваш силни жени. - Напротив. Въпреки че…
Не бих те определил като такава.
Ако си дошъл да ме молиш да не пускам статията,
съжалявам, че трябва да го кажа, но не ти се получава.
Не съм дошъл да те моля за каквото и да е,
а да ти кажа какво ще последва.
Ще изтеглиш пасквила за личния ми живот, който не касае никого.
Влюбен си в проститутка.
Заговорих се и се сприятелих със симпатична сервитьорка.
Какво сме правили, си е наша лична работа.
- Работила е като проститутка. - Не е вярно.
Тя беше… компаньонка.
Тепърва щеше да започва, за да си покрива следването.
Но аз платих таксите и тази й грижа отпадна.
Платил си на момиче на повикване, което междувременно си чукал.
Сериозно ли мислите, че бих дошъл тук, ако нямах ядрена бомба в джоба?
И довечера, Денис Гимбол,
истината за теб ще гръмне.
Денис Гимбол. Обаче…
Това не е рожденото ти име, нали?
Или греша?
Не, не греша.
Рожденото ти име е Денис Йозил.
Майка ти е от Уелс, а баща ти - турчин.
Казва се Юсуф Йозил.
Ако си спомняш, бил е тук нелегално, работил е като келнер.
Майка ти Дениз е била масажистка. Сещам се как са се запознали.
За жалост, през 1961 г. тя те дава за осиновяване,
когато баща ти е арестуван,
осъден и хвърлен в затвора за нанасяне на тежка телесна повреда.
Както можеш да си представиш, за мен това не е проблем.
Изобщо! Все ми е едно какъв си.
Но и двамата знаем, че симпатизантите ти ще са отвратени,
когато разберат, че баща ти е бил незаконен имигрант и престъпник.
Нещо се смълча, Доди.
Да използваме паузата, за да си спомним за гаджето ти в университета.
Председател на Марксисткото сдружение.
И когато те е зарязал,
си му подхвърлила кокаин и са го изключили от университета.
Не спрете ли с глупостите си,
ще се погрижа службите да ви съсипят
и да направят живота ви черен.
Ясен ли съм?
В такъв случай…
Чудесно, браво!
Не ме изпращайте.
Денис.
Няма да правя на въпрос, че навремето си излизала с марксист.
Бях млада, той ме подлъга.
Но се отървах от него.
Ще се погрижа службите да ви съсипят и да направят живота ви черен.
Виждаш ли? Имам на запис как ни изнудва.
Вярно ли е?
Има ли значение?
В няколко статии описвам турците като помиярите на Европа.
Така че, да, има значение!
Като го убиеш, няма да успееш да се измъкнеш.
Не мисли най-лошото. Дори да ме хванат, с Камал ще продължите.
- Добре. - Ама че човек.
ГЛАСУВАЙТЕ ЗА ГИМБОЛ
ГОВОРИ ЯСНО, МИСЛИ ТРЕЗВО
ЩЕ ИЗНЕСЕ РЕЧ ТУК ДНЕС!
ЗАЛА "КОНУЕЙ"
Тия всичките мязат на убийци.
И няма полиция отвън. Лошо, ако са ти вдигнали мерника.
Сам ли си говоря?
Има изключително много хора в зала "Конуей"…
Да видим откъде е удобно за стрелба.
В открита зала със сцена отвсякъде е удобно.
Тук си не само телом! Чудесно.
Ще им трябва прикритие и изход.
Може да го убият, преди да излезе на сцената.
Не пускайте повече, препълни се!
Поне охраната е на ниво.
От там ще стрелят.
- В гримьорната. - Не, целта им е да отправят послание.
Досега действаха мащабно.
- Какво? - Преди ме гледаше с насмешка.
- А сега дойде на моя акъл. - Добре де, ти беше прав, а аз сгреших.
- Но ти казвам, че ще го убият… - В гримьорната.
Губи си времето, щом искаш.
Ложите над сцената са незащитени.
Би било прекалено явно.
Все пак ела да ме покриваш. Принципно така действаме, Коу.
- В гримьорната. - Кретен.
ВЛИЗАНЕТО ЗАБРАНЕНО
Извинете ме.
Ако обичате.
ВЛИЗАНЕТО ЗАБРАНЕНО
- Леле! - Не стреляй. Вземи го.
Мама му стара.
По дяволите!
Пардон! Кавалер съм, отварям вратата на дамите.
Не, не ме доближавайте, опасно е!
- Не! - Причаквал си я.
Издънихте се, а аз ви спасих.
Като благодарност ме допуснете до разпита.
Трябваше да си под ключ, забрави ли?
Пусни хората ми от "Слау Хаус" и ще питам Тавърнър.
А тя ще нареди Уелс и останалите шушумиги да си опразнят шкафчетата.
Моите подопечни поне се дънят мащабно.
Не са дребни мизерници като твоите.
Хайде.
ГЛАСУВАЙТЕ ЗА ДЖАФРИ
Цялата му реч ли трябва да слушаме?
Ще бъде скучновата, но безобидна.
Дръж.
- Няма ви тук. - Обадиха ми се от поддръжката.
Счупени лампи в дамската тоалетна.
- Да си ги оправи поддръжката. - Нямали налични.
Вижте, вече са ми платили.
Нищо не губя, ако не ме пуснете.
Но иначе дамите ще пишкат на тъмно.
Отворете раницата.
Добре, влизайте.
Нещо тревожно ли?
- Имаше същите обувки като онези от буса. - Кубинки ли?
- Да, откачено е. - Не се знае.
Все пак се опитаха да убият Роди.
- Вярвай на интуицията си, Шърли. - Не сме в "Междузвездни войни".
Човекът ще оправя лампи, претърсиха го.
- Къде си? - В гримьорната.
Там ли е Гимбол?
Коу?
Ало?
Коу!
- Благодаря. - Тъкмо пристига.
Ще го държа под око от тук.
Аз ще наблюдавам публиката.
Шоуто започва, Денис.
Приятели, лондончани, сънародници, гласувайте за мен.
Време е за промяна, слушайте какво ви говоря.
Градът е в хаос.
Вмирисан откъм главата. Кметът…
Синът му е терорист.
Взриви коли и уби жена. Но не само тук, цялата страна загнива.
- Осветлението вътре работи ли? - Да, защо?
- Да? - Нищо им няма на лампите.
О, боже.
Ще погледна от горе, ти спри Джафри.
- Късно е. - Действай.
- Лондон е… - Прекрасен!
ПРИВЕТСТВАЙТЕ КМЕТА ДЖАФРИ
Благодаря ви.
Лондон не е сомалийски град. Нито полски.
Не принадлежи и на циганите катунари.
Нито на французите и останалите европейци.
Не е бенгалски град.
Нито ирландски, колкото и да им се иска на жителите на Килбърн.
Това е много добро.
Днес трябваше да има диалог, на който да обменим виждания.
Да чуете две коренно различни идеи за бъдещето на този велик град.
Вместо това има скръб и разделение.
Но ето какво ще ви кажа.
Ще го заявя и на опонентите ни. Нека го чуе целият свят.
Този град отново ще е наш.
Викрам Ачария идва в страната през 1968 г.
Тук създава дом.
И е обичан и високо ценен член на партията, отдава й живота си.
За мечтата Лондон да бъде прекрасен.
Никога няма да се поддадем на омразата.
Любовта и омразата - за това ще гласувате. Изберете първото.
Елитът трябва да се събуди и да осъзнае,
че Лондон е на британците.
Но аз не съм британец. Не съм.
Да му се не види!
Да запазим минута мълчание
за Викрам Ачария и останалите десетима загинали вчера.
СЕРВИЗНОТО ПОМЕЩЕНИЕ ГОРЕ
Лондон е на всички ни.
Но нека ви кажа за моето семейство.
Одобрявам целите на сина си. Кой не иска чиста планета?
Но това не значи, че приемам методите му.
Не е дете. Работа на съда е да го дисциплинира.
Но ако грешките на моето поколение са го тласнали към тези крайни действия,
трябва да се поправим.
Каквото и да стане, Ирфан, обичам те.
И никога няма да ти обърна гръб.
Каква е нашата столица?
Съжалявам, но пред нея Ню Йорк бледнее.
Ти защо мразиш шофьорите бе?
Дръпнете се.
Напуснете сградата.
Дръпнете се! Направете път!
Стига, преживявал си сривове.
Може и да не разберат.
Ще разберат, естествено.
Гимбол, помолих за разговор.
- Не сега. - Да, сега.
- Ирфан е убил бабка, чудно! - Нека не замесваме близките.
Я стига! Не мога да подмина агресивното синче на кмета.
Звучи добре, нали? Агресивното синче на кмета.
Г-н Гимбол, това е долно. Дори за вас.
Сякаш пък той не би се възползвал! Това е златен изборен шанс.
- Не бихме нападали семейството ви. - То и няма защо! Ние не сме убийци.
Близките ви какво смятат?
- Гордост ли сте за родителите си? - Не отваряй дума за тях.
Опасно е да наричате сина му "убиец".
- Какво става? - Той се кара с някакъв човек.
Точно зад сцената.
Ирфан може да влезе в затвора заради вашите приказки.
- Ти ги разбираш тия работи. - Просто ви обяснявам.
На мен ми звучи като заплаха. Какво да се очаква от такъв като теб!
- Като мен? - Да, животинското ти е в повече.
Не те е срам!
Какво правиш бе?
- Кой си ти? - От МИ-5 съм, тъпако.
Какво?
Коу, помагай!
- Кого викаш? - Коу!
- Укроти се! - Ама какво става?
Разкарай се, Боуман!
Съжалявам, онзи е пълен идиот.
Благодаря за помощта. Радвам се, че и младите притежават хъс на булдог.
Агент съм, животът ви е застрашен.
- Трепери за своя, черноработнико. - Стига глупости.
Гимбол!
Какво направи?
Слязох по стълбите. А ти какво направи?
Той…
Да, умрял си е.
Това май записва.
Да, умрял си е.
Това май записва.
Дали да не…
Да.
Превод на субтитрите Боряна Богданова