Татко.
Паметен ден.
Да.
Няма ли да хапнеш?
Ще наблюдавам.
Ще се заемем с г-н Бейлиф.
Редно е да ги ядеш сурови.
Открий го.
Юстис Хуанг.
Днес приключва стажът ти по Зимната стипендия.
Честито.
Леглото ти ще бъде преместено от дома ти
в Центъра по емпатия "Гънъл Игън" в Свалбард,
където ще способстваш за глобалните реформи.
Мислех, че ще завърша тримесечието.
Емпатията те зове, колега Хуанг.
А сега се заеми със задачите за деня.
Маршрутката ще те вземе привечер.
Но първо...
Остави играта на масата.
Правилникът изисква по повод завършването да жертваш нещо материално.
Прецених, че играта с ринговете е подходяща.
Пак.
- Ашър взе децата. - Чудесно.
Целунах профито ти.
Моля?
Пак се видяхме в "Лумън".
И на тръгване
двамата се целунахме за около минута.
Какво?
Извинявай.
Как така?
И откъде-накъде...
- Не беше... - Какво не беше?
Не е означавало нищо ли?
Друго щях да кажа.
Не думай.
Ясно.
Ти не си тук духом, знаеш го.
Това е откачено, както и да го погледнеш.
Той просто ми напомня на теб преди.
Отивам на работа, за да изхранвам децата ни.
И много те моля да не идваш там и да ми изневеряваш с тялото ми.
Почакай.
Но понеже няма как да знам какви ги вършите, може пък и да напусна.
Слагам точка и приключвам с тая мъка. Май ще е най-добре.
Бърт.
"Има вероятност да е свързан
и с няколко скорошни случая на изчезнали и починали хора.
Гудман може да е изпълнявал за "Лумън"
мокри поръчки като наемен убиец или главорез."
"Главорез". Как звучи само!
Никога не сме говорили така.
В "Лумън" използват много специфичен изказ.
Това е старо.
Вече знам, че не съм бил прав.
И че не си с тях.
Ела да се разходим с колата.
Бърт, извинявай.
Ела с мен.
КОЛД ХАРБЪР 96%
Да?
- Часът е девет. - Е, и?
Няма движение на цифрите.
- Няма движение. - Може просто да е закъснял.
Трябваше да изпълни квотата днес.
Доведи го веднага.
Ехо?
Марк?
- Знаеш ли къде си? - Добре съм.
Да, но къде си?
- В миризлива кола. - Много мило.
А аз истинска ли съм, или дубликат?
Съвсем истинска, за жалост.
Правим грешка.
Извинявай, не те чух от вятъра, който духа през дупката на тила ти.
Да не нарече плана ми грешка?
Казахме й всичко, а не научихме нищо.
Нямам й доверие.
Тук е.
Май още я няма.
А ако е капан?
Може и така да е, не знам.
Но тя ни е нужна.
МИЛЧИК - ЛУМЪН
Не вдигай.
- Къде е Марк? - Ако обичаш!
Втори пореден ден го няма. Ще дойде ли?
Нямам право да коментирам.
Течеше му кръв от носа.
- Добре ли е? - Защо?
- Да, защо?
- Той е началник на отдела. - В негово отсъствие поема Дилън.
Като вас и Кобел. Едното колелце сменя другото.
Спри дотук, Хели Р.
Не съм ли Хели И.?
Хелена Игън е моят работодател.
Ти си моя подчинена и поведението ти е недопустимо.
Има си хас.
Не затваряй.
Казах ти за нас.
Какво?
Казах на съпруга си
за нас двамата тази сутрин.
Той зарадва ли се?
Не.
А би трябвало, защото аз те правя щастлива.
Знам.
А той - не.
Няма да идвам повече.
Той се закани да напусне.
Не знам дали говори сериозно.
Но може би ако му кажа, че сме приключили...
- Не, чакай. - Аз съм виновна.
- Не биваше да идвам. - Чакай.
Гретчен, животът ми започна, когато ти се появи тук.
Не е вярно.
Имаш прекрасна кариера.
Но нищо друго.
Освен работата си имам само гумички за моливи.
- Извинявай, трябва да вървя. - Не, чакай.
Гретчен Дж.
- Боже. - Обичам те.
Знам, че съм профи, но въпреки това те обичам безкрайно.
Гретчен...
Направих ти това. С мен ще си щастлива, моля те.
Съжалявам.
Гретчен.
Гретчен!
Запази го.
Дай го на някоя колежка.
Освен "Оптика и дизайн" и козарите няма други.
Не се знае.
Тя ми е съпруга.
Всъщност не е твоя съпруга.
Ако те обичаше, нямаше да се отнася така с теб.
Всички външни ни пренебрегват, само те са важни.
И може ли да се направи нещо?
Забити сме тук долу без личен живот и семейство.
Ървинг ти беше близък.
- Да бе. - Остави ти бележка.
За черния коридор.
Едва ли е знаел къде води, но е счел за важно,
обаче те подлъгаха да му обърнеш гръб заради непозната външна.
Ти си виновна, че сме тук, нали знаеш?
Не е вярно.
Щом не сме като двойниците си, как не разпознахме, когато не беше ти?
Ървинг е усетил.
Не и Марк.
Явно и тук не ставам за нищо.
Здравей, Марк.
Как си?
Направо цъфтя.
Жена ми е държана насила в "Лумън",
а аз претърпях мозъчна операция в мазето си.
Ти как си?
- Вече сме съюзници, стига. - Съюзници? Не сме ли съседи?
- Извинявай, нещо се обърках. - Закарай ни до центъра за раждане.
- Ще говорим с профито му. - Не сега.
Дори по тъмно е опасно. Ще изчакаме до довечера.
- Опасно било, ясно. - Добре, да изчакаме значи?
Не знаем дали той е завършил файла.
- Вероятно не. - Какъв файл?
"Колд Харбър".
А ако си го завършил,
значи...
Значи какво?
Тя вече е мъртва.
- Божичко. - Моли се да е жива!
- Майната му! Тръгваме веднага. - Чакай.
- Опитвам се да ти помогна. - Марк.
Тя е там, а ние - тук, насред някакъв пущинак.
Ще я измъкнем, затова са всичките тези усилия.
Обади се на г-н Милчик. Кажи му, че си болен и ще отсъстваш днес.
Веднага.
Боже мой.
Ако надуши нещо, няма да те допусне в сградата.
- Я ми се разкарай от главата! - Чакай, Марк.
- Не. - Момент. Стой тук.
- Абсурд, няма да чакам. - Чуй ме.
- Тя е луда, нали осъзнаваш? - Да.
- Знаеш ли какви ги е вършила? - Чуй ме.
- Поеми си дъх. - Не мога повече.
- Стига. - Трябва да я послушаме, нямаме избор.
Заради Джема.
Тя знае къде е, Марк.
СТАЯ ЗА ОТДИХ
НЕ СЕ ПРЕДАВАЙ!
Да видим, Ървинг.
ОТ "ОПТИКА И ДИЗАЙН" ВДЯСНО ДО КРАЯ НА КОРИДОРА...
Майната му на "Лумън".
Никого не съм убивал. Държа да го знаеш.
Превозвах хора до разни места.
Не питах какво е ставало с тях там.
Така ли е днес?
МОЛБА ЗА НАПУСКАНЕ ИМЕ: ДИЛЪН
ПРИЧИНИ: ГНЯВ, САМОТА, СРАМ, УМОРА, ВИНА, ДОСАДА
Наясно си, че сме крайно разочаровани от неблагодарната ти постъпка.
Готово. Нещо друго?
Картата.
Изчакай до асансьора, ако обичаш.
Съжалявам, Дилън Дж.
Трябваше да ти помагам повече.
Стига.
Не си виновна ти.
Нали уж щеше да ги стегнеш?
Най-важният ни прецизатор е в неизвестност
в деня, когато се очакваше да ликуваме.
Вината е твоя.
Следвах правилата, г-н Дръмонд.
Но ви благодаря за порицанието.
Ненужно сложна дума за нещо съвсем просто.
Извини се за думата.
- Сър... - Извини се!
Поднасям извиненията си.
По-кратко.
Съжалявам.
Пак.
Г-н Дръмонд...
Пак.
Отправете се незнайно къде.
Ще рече "вървете на майната си", г-н Дръмонд.
- Какво каза? - Аз съм управител на разделния етаж.
Това означава две неща.
Първо, заслужавам известно уважение дори от страна на висшестоящите.
Второ, което е още по-очевидно, отговарям единствено за въпросния етаж.
Казано на елементарен език,
хич не ме засяга какво върши Марк Скаут извън работа.
Оправяйте се.
Г-н Скаут, къде сте?
Притесних се заради кръвотечението от носа
и отидохме в една клиника в Сойл Хил.
Искат да ми правят още изследвания.
Ще изпратя кола.
Важен служител сте, "Лумън" ще се погрижи за вас.
Къде точно се намирате?
Г-н Скаут?
Не съм болен.
Просто исках да отдъхна един ден.
Може ли да попитам защо?
Не. Имам си разни лични неща.
Нали това е целта на "Лумън"?
Баланс в живота?
Работата си е работа.
Нали ме разбирате, г-н Милчик?
Г-н Милчик?
Да разчитам ли, че ще дойдете на работа утре?
Да, ще дойда, обещавам.
Добре. И благодаря за обаждането.
ЕДНОПОСОЧЕН БИЛЕТ
- Заповядайте. - Благодаря.
Тази линия е много дълга.
Няма да знам къде ще слезеш.
Не се връщай никога при Киър, чуваш ли?
Не.
Няма ли да имаш проблеми с "Лумън"?
Питаше защо се разделих.
Допадна ми идеята пак да стана невинен. Поне отчасти.
Но след това невинният Бърт се влюби в теб.
Искам да помня.
По-добре да забравим.
Никой не ме е обичал преди.
Не и истински.
Е, вече го изпита.
Как е?
Не знам.
- Не искаш ли да разбереш и ти? - Не е възможно.
- Бърт... - Няма нищо.
- Тръгвай. - Не съм изпитвал такава близост.
- Знам. - През целия си живот.
- Знам. - И искам.
Да бъдем заедно.
Ървинг.
Готов съм.
- Няма как. - Готов съм.
Няма как.
Не може!
На добър път...
друже.
Бърт.
Чао.
Наляво, надясно.
Надясно, по коридора, надясно, надясно, наляво, по коридора, наляво.
Наляво, надясно, по коридора, наляво... Мамка му.
Надясно, до края на коридора,
наляво, надясно, наляво, по коридора, наляво.
Ужас. Надясно, наляво, надясно по коридора, надясно,
наляво, по коридора, наляво, наляво, наляво, надясно, наляво...
Подлъга ме.
Моята Хели.
Какво?
Отиваме в къща 5.
Няма записан в графика.
Тя е от онези на Джейм. Никой не бива да разбира.
Г-ца Марша Уайт от деветия етаж.
Отдел "Договори".
"Търся златен напръстник."
Здрасти, Марк.
- Ама какво... - Спокойно, всичко е наред.
Не, недей.
Ако излезеш навън, той ще се върне.
- Какво става? - Не се бой.
Би ли дошъл с мен?
Извинявай, просто ела с мен.
Спокойно, хайде.
- Да не си... - Тя иска да говорите.
Помниш ли последното, което ми каза?
Тя е жива.
Превод на субтитрите Боряна Богданова