Hotovo.
Ďakujem.
DAROVANIE KRVI
Čo to čítate?
Prepáčte. Čo to čítate?
Témy náboženskej konverzie v Tolstého Smrti Ivana Iľjiča.
Bože, neprezrádzajte.
A čo vy?
- Čítate... - Ja? Nuž, je to...
Áno, toto stojí za to.
„Na západe nič čisté.
Užívanie drog vojakmi prvej svetovej vojny.“
- Ale nehovorte. - Áno, je to tak.
Ten študent je génius. Ostatných vyhoďte.
Úplne súhlasím.
Prepáčte, ale kto ste?
Gemma.
Dobre.
Mark.
- Teší ma, Mark. - Aj mňa.
Gemma, kde si bola mysľou?
Bude v poriadku.
Možno bude mať následky.
Dúfam, že nič dlhodobé.
Si lekárka?
Potrebujeme sanitku?
Odpovieš mi na nejakú otázku?
- Potrebujeme sanitku? - Nie.
Chvíľu bude spať.
Dobre. Ako dlho?
Ťažko povedať.
Potrebujeme prístroje zdola. Zvládneš to?
Čo? A prečo máš v Markovej pivnici prístroje?
Tvoj brat prechádza reintegráciou.
Nie, to nie.
- Je to nepríjemné. - Dobre.
Si múdrejšia ako ja, tak prepáč, ak to poviem totálne na rovinu,
ale ak ti ešte raz napadne špárať sa v bratovom mozgu,
zhodím ťa z mosta.
- Devon. - Už je koniec.
- Preberieme to neskôr. - Nie!
Nie. Je rozhodnuté, jasné?
Prijmi to.
Koniec.
Chcel to.
Chcel vedieť, či je Gemma nažive.
Je nažive.
Nezahrávaj sa so mnou.
Je nažive.
ODDELENIE
36,4 STUPŇA CELZIA
Jedla si dnes?
Áno.
Čítala si?
Päťdesiat strán.
Cvičila si?
Áno.
INTENZITA STRASTI
Ak by si bola v zosuve bahna,
bála by si sa viac udusenia alebo utopenia?
Utopenia.
Dnes koľko miestností?
Šesť.
Do riti.
Pripravená?
Tu je.
Mohla by som si dať, prosím, pauzu?
Len na chvíľu.
Ubehlo šesť týždňov.
Teraz som tu bola.
Ja viem.
Zubára nemá nikto rád.
Mal som byť účtovník, ako chcela mama.
Prosím, sadnite si.
Výborne.
Tak, pozrime sa, ako to ide.
Otvorte ústa, prosím.
Ako dlho som tam bola?
Dve hodiny.
Dobre.
Zlato.
Potrebujem ťa, milady.
Vráť sa, prosím.
- Ahoj. Na zdravie. - Ahoj.
Prepáč.
- Ahoj. - Ahoj.
Včera večer to bolo super.
Bolo.
Prepáč, ale mám prednášku o Hadži Murat
- a mám rozhádzané poznámky. - Och, nie. To nič.
Ja... Niečo som ti doniesol.
Mravčia farma.
Včera si povedala, že máš rada mravce. Tak...
Povedal som, že mám rada tance.
Tance.
- Nenávidím mravce. - Do riti.
- Ale... mám rada farmy. - Dobre.
Strašne nestíham.
Ani tu nie som.
Nie si tu? Dobre.
Čo robíš? Čo robíš?
Áno.
- Naozaj? - Teda, bola vo výpredaji.
A kto ju zloží, pán Kutil? Ty?
Náhodou mám šikovné ruky.
Nie, nemáš.
- Čo? Ako sa opovažuješ? - V inom zmysle.
Viem to s rukami.
No dobre. To asi áno.
- Áno? - Páči sa mi to.
Áno. Nuž...
Dúfala som, že to spomeniete.
Čo sa stalo?
Naozaj to nebolo také zlé.
Pre teba. Ty vieš liezť po stene ako gekón.
Bolo to asi 500 metrov čistej skalnatej steny.
- S úchytmi. - Zábavné.
Bolo tam pár úchytov.
Naozaj? Zlato, bolo to tam ako zóna smrti na Evereste.
Ako na Čomolangme.
- Zamrznuté telá? - Nie, hľadala som.
Ale mám fotografické dôkazy.
- Bože, šibe ti? - Pozrite.
- Áno, Ricken, šibe ti? - Áno.
Hej, v žľabe som istil už na základke.
- Takže... - Čo?
Čože?
- To znie bolestivo. - Poznáme.
On tak rozpráva.
Turistika mi prúdi v žilách.
- Super. - Tak to je.
Ako si zišla?
- Šmykla som sa po zadku. - Máš fotky?
Zóna bez fotiek.
Smrteľná zóna bez fotiek.
Presne. Ďakujem.
Raz spolu pôjdeme na túru. My dvaja.
Dobrodružstvo.
Trávime spolu dosť času.
- Nie dosť. - Naozaj?
- Nepiješ? - Čo tam?
Vieš, že môžeš vyfiltrovať moč...
Do riti, fakt?
A načo?
Aby si zažil krásu a čaro prírody.
Ale prečo to chceš?
- Dobre. - Chcem ťa spoznať.
Prečo musím ísť s tebou...
Zlato. Nevieš, kam som dal kľúče?
- Si v poriadku? Zlato. - Nie.
Pani Caseyová.
Prišla som pozorovať Helly R.
Nepovedali mi o tom.
Prikázala to pani Cobelová. Mám sledovať prejavy smútku
a verbálne ju odhovárať od ďalších pokusov o samovraždu.
Bariéry oddelenia držia?
Áno, technológia funguje.
Páči sa ti.
To je ľahké.
Aj ona má rada mňa, samozrejme.
Nepokúsila sa ti zlomiť prsty?
Dobrý.
Dobrý deň. Hneď som pri vás.
Ďakujem.
Vieš...
Tento krok urobí veľa ľudí.
Ľúbim ťa.
Aj ja teba.
Prepáč.
NOVÝ PACIENT
MENO: GEMMA
Pripravený?
Je čas.
Poďme na to.
Do tretice všetko dobré.
To sa hovorí.
Napíšem ti ďakovný odkaz.
Neznášaš písať ďakovné odkazy.
Bože. Som nervózna.
Zlato?
Som nervózna.
Áno. Vieš,
je to posledný krok, vieš,
a tam niekde je dieťa a čaká na nás.
Musíme sa natiahnuť a vziať si ho. Dobre?
Ak to nebude fungovať?
Otoč sa a zohni.
Prepáč. V pohode?
Ako sa cítite?
Bolia ma ústa.
Po ktorej miestnosti vás boleli?
Po prvej.
Wellington.
V koľkých miestnostiach ste dnes boli?
Šiestich.
Miestnosť Billings, Lucknow,
St. Pierre, Cairns, Zürich a...
Miestnosť Wellington.
Wellington. Výborne.
A čo sa v miestnostiach stalo? Pamätáte si niečo?
Nič.
Ako ste sa cítili na chodbe?
Odišli ste z niektorej miestnosti s pocitom zúfalstva?
Vášne? Veselosti?
V jednej miestnosti som ešte nebola,
a dnes bol pri nej názov.
Cold Harbor.
Čo sa stane, keď budem vo všetkých miestnostiach?
Opäť uvidíte svet a svet uvidí vás.
Takže uvidím Marka?
Mark bude mať úžitok zo sveta, ktorý tvoríte.
Kier vezme jeho bolesť rovnako, ako vzal tú vašu.
Môžete, prosím, rozprávať ako normálny človek?
Dobrú noc, Gemma. Sladké sny.
Gemma, káva je hotová!
Je v poriadku?
Je stabilný.
Bola to izolovaná udalosť.
Teraz cestuje.
Kedy sa zobudí?
Keď bude pripravený.
Skvelé.
Myslíš, že to bude fungovať?
Iná možnosť nie je.
Existuje chata pre vnútroja.
Prosím?
Teda... technicky to je...
Je to chata, kde sa oddelení prebudia ako vnútroja
a bola tam jedna žena...
Pôrodné stredisko Damona.
Ak tam pôjdeme, môžeme sa porozprávať s jeho vnútroja a...
Sú to dve úplne rozdielne veci.
Týmto dostaneme Gemmu von.
Fakt? Skôr to vyzerá, že mi tým zabiješ brata.
Vy dvaja ste naozaj rodina.
- Môžem jej zavolať. - Komu?
- Harmony Cobelovej. - Čo? Prečo by si to robila?
Vedie poschodie oddelených.
Už nie. Možno bude vedieť, ako sa dostať do tej chaty.
A možno vie, ako sa dostať k Gemme.
Ona je stelesnením Lumonu.
Vychovali ju. Je ako ich vojačka.
- Je to riziko. Chápem. - Riziko?
- Áno. - Odovzdá im ťa.
Nás obe.
Všetko, za čo som bojovala, bude preč.
Keď sa zobudí, budeme pokračovať v liečbe.
Dobre. Odteraz mám jeho mozog v opatere ja. Nie ty.
Volám jej.
- Potom nemôžem byť tohto súčasťou. - Čo?
Ak to urobíš... Ak sa tak rozhodneš...
Čo... Nie, vážne, čo robíš?
- Veľa šťastia. - Nemôžeš ho opustiť.
Nie, nie, bez teba to nezvládnem.
Ty... Žartuješ?
Odchádzaš?
Toto... nie je moje rozhodnutie. Ale tvoje.
Nie, musíš tu ostať. Ja ne...
Neviem, čo robiť. Čo ak sa zobudí?
Nevolaj tej žene.
Panebože.
Hej.
Chi...
- Mark? - Chikha... Chikha...
- Čo sa snažíš povedať? - Chikhai...
Chik...
Chikhai bardo?
Neviem. Vyzerá to ako dvaja, čo sa bijú.
Je to ten istý človek a bije sa so sebou, poráža svoju psychiku. Smrť ega.
Ako vieš, že je to ten istý?
Má rovnaké vlasy.
To prišlo poštou?
Áno. Je to taká tá vec, kde máš nakresliť kačku
alebo zajaca alebo tak.
Moja adresa je asi na zozname kliniky.
A prečo s tým strácaš čas?
Prečo sa správaš ako idiot?
Nesprávam. Neviem. Len to je...
- divné. - Baví ma to.
Aspoň pokým si to nepokazil.
Možno trochu preháňaš, Gemma.
Nerob to.
Čo?
- Nehovor mi, ako sa cítim. - Netuším, ako sa cítiš.
Nahovno. Dobitá.
Tak skončime.
To nič. Je to úplne normálne.
Naservírujem vám jedlo. Dobrú chuť.
Dáte si ešte niečo? Kávu? Čaj?
Ďalší vankúš?
Zasekol sa na 96 %.
Krvácania z nosu nás spomalili.
Keď skončí, budeš sa s ňou musieť rozlúčiť.
To viem.
Pre Kiera.
Prečo máš na sebe ten hlúpy sveter?
Drahý pán Tisdale,
neviem vám dostatočne poďakovať...
za pozorný vianočný darček,
ktorý ste tento rok poslali môjmu manželovi a mne.
Nikdy predtým sme nemali
prístroj na škárovanie.
A tešíme sa
na mnohé šťastné
spomienky
ktoré nám
prinesie.
No tak, zlatko. To je posledný.
Nič...
nehovorí...
Vianoce, ako...
škárovanie.
Je to prístroj na odškárovanie,
ale to nevadí.
Ako dlho to ešte musím robiť?
Povedal som, hotovo.
Ale Vianoce majú zaujímavý zvyk sa každý rok vracať.
Stále sú Vianoce.
Poďme.
Ľúbim ťa.
Povedal som: „Ľúbim ťa.“
Aj ja teba.
Dobrý deň, Gemma.
Doktor Mauer.
Ako sa cítite?
Bolí ma ruka.
A po ktorej miestnosti vás bolela ruka?
Allentown.
Chcem ísť domov.
Váš manžel sa znova oženil...
a teraz má dcéru.
Neverím vám.
Už ste dlho preč, Gemma.
Pohol sa ďalej.
Možno aj vy ste sa pohli ďalej.
V jednej z miestností. Čo myslíte?
Máte pocit, že k nejakej miestnosti vás to ťahá viac?
Možno ste za niektorými dverami cítili niečo, čo s Markom nie.
Možno som to videl.
Smrť Ivana Iľjiča.
Budem hádať. Na konci zomrie.
Gemma!
Gemma! Stoj!
Gemma!
Ahoj.
Určite nechceš ísť?
- Budú tam šarády. - Tie budú trvať tak 20 minút.
Áno. Ale, veď vieš.
Alebo ja ostanem?
Nie, asi by si mala ísť.
Toto musím dnes večer odovzdať, tak...
Dobre. A prišlo ti to o výstupe na Denali, čo som ti poslala?
Ten... Nie.
Pozriem sa na to. Pozriem.
Dobre, vrátim sa asi o desiatej.
Dobre.
Ľúbim ťa.
- Povedala... - Áno, aj ja ťa ľúbim. Prepáč.
- Ahoj. - Maj sa.
Pani Caseyová.
Pán Milchick.
Mrzí ma to.
Čo sa deje?
Nič.
Vaše vonkoja prišlo na verejnú umeleckú výstavu
a ocitlo sa v nesprávnom výťahu.
Ako dlho som bola...
Ak by ste sa mohli otočiť a vrátiť sa späť,
bol by som nesmierne rád.
- Ale... - Choďte.
- Kde je... - Ďakujem, pani Caseyová.
Nie. Nie.
Mark.
- Poď. - Mark.
Mark?
Hej. Hej, hej, hej.
Ahoj.
Opatrne. Pomaly.
Mark.
Kde si bol mysľou?
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová