Sånn.
Takk.
DONER BLOD
Hva har du der?
Beklager. Hva har du der?
Temaer rundt religiøs omvending i Tolstojs Ivan Iljitsjs død.
- Spoilervarsel, vær så snill! - Hva med deg?
- Leser du... - Jeg? Dette er godsaker.
"Intet nytt fra Vest-tåka:
Vervede soldaters narkotikabruk under første verdenskrig."
- Gi deg. - Det er sant.
- For et geni. Stryk alle de andre barna. - Jeg er helt enig.
Beklager. Hvem er du?
Gemma.
Greit.
Mark.
- Hyggelig å hilse på deg. - I like måte.
Gemma. Hvor ble du av?
Han klarer seg.
Det kan bli noen plager. Forhåpentligvis ikke noe langvarig.
Er du lege? Trenger vi ambulanse?
Kan du svare på ett av spørsmålene?
- Trenger vi ambulanse? - Nei.
- Han kommer til å sove en stund. - Hvor lenge?
Vanskelig å si.
Vi trenger utstyr fra kjelleren. Er du klossete?
- Hvorfor har du utstyr i Marks kjeller? - Broren din reintegreres.
- Nei, det gjør han ikke. - Jeg vet at det var urovekkende.
Du er smartere enn meg, så beklager om jeg sier dette rett ut.
Men om du vurderer å kødde med broren min igjen,
kaster jeg deg fra en bro. Vi gjør det ikke igjen.
- Vi diskuterer det senere. - Nei! Siste ord er sagt.
Bare aksepter det. Punktum.
- Han vil dette. - Det han vil, er å vite om Gemma lever.
- Det gjør hun. - Ikke kødd med meg.
Hun lever.
36,4 C
- Har du spist i dag? - Ja.
- Lest ferdig? - Femti sider.
Gymnastikk?
Ja.
INTENSITET PINE - H
Hvis du havnet i et jordskred,
ville du vært mest redd for å kveles eller drukne?
Drukne.
INTENSITET PINE - V
- Hvor mange rom i dag? - Seks.
Faen.
Klar?
Der har vi henne.
Kan jeg få en pause, vær så snill? Bare en liten stund.
- Men det har gått seks uker. - Jeg har nettopp vært her.
Jeg skjønner. Ingen liker tannlegen.
Jeg skulle blitt regnskapsfører, som moren min ville.
Sett deg.
Utmerket.
La oss se hvordan det går.
Gap opp, er du snill.
- Hvor lenge var jeg der inne? - To timer.
Ok.
Å, kompis.
Jeg trenger deg tilbake, milady. Kom tilbake, vær så snill.
- Hei. Prosit. - Hei.
Beklager.
- Hei. - Hei.
- Det var gøy i går. - Det var det.
Jeg har forelesning klokken tre om Hadji Murat, og notatene er bare rot.
Jeg bare... Jeg har med noe til deg.
Det er en maurfarm. I går sa du at du liker naturen.
- Jeg liker planter. - Planter.
- Jeg fordrar ikke maur. - Fillern.
- Men jeg liker farmer. - Bra.
Jeg henger så etter.
- Jeg er ikke her. - Du er ikke her?
Hva er det du gjør? Hva er det du gjør?
Ja.
- Er det sant? - Den var på salg.
Og hvem skal skru den sammen, herr Nevenyttig?
- Jeg er faktisk nevenyttig. - Nei, det er du ikke.
- Hvordan våger du? - Klåfingret.
Klåfingret?
Ja. Kanskje jeg er litt klåfingret.
- Ja? - Jeg liker det.
- Ja. Vel... - Jeg håpet dette kom opp.
- Hva skjedde? - Det var ikke så ille.
Fordi du kan gå opp vegger som en gekko. Dette var en kilometer med bar fjellvegg.
- Høres gøy ut. - Det var noen få kampesteiner.
- Det var som dødssonen i Everest. - Som Qomolangma.
- Noen frosne lik? - Nei, jeg så etter. Jeg har fotobevis.
- Hva er i veien med deg? - Ja, hva er i veien med deg, Ricken?
Jeg besteg min første fjellkløft som skolegutt. Så jeg...
Hva?
- Høres smertefullt ut. - Vi vet hva det betyr.
Jeg har friluftsliv i årene. Jeg ber ikke om unnskyldning for det.
Hvordan kom du ned?
- Skled på rumpa. - Er det bilder av det?
- Det var fotoforbudssone. - Foto-døds-sone.
Ja. Takk.
Du og jeg skal ta en tur sammen. Det blir et stort eventyr.
Vi tilbringer mye tid sammen.
- Ikke nok. - Ikke?
- Drikker du ikke? - Hva skal vi gjøre der?
- Fy fader! - Hvorfor skal jeg det?
- For å oppleve naturen. - Hvorfor vil du det så gjerne?
- Ok. - Jeg vil bli bedre kjent.
Hvorfor må du ha meg med?
Elskling. Vet du hvor jeg la nøklene?
- Er alt i orden? - Nei.
Ms. Casey.
- Jeg er her for å observere Helly R. - Ingen har fortalt meg det.
Ms. Cobels ordre. Jeg skal se etter tegn på tristhet,
og oppmuntre henne til å avstå fra flere selvmordsforsøk.
- Holder splittebarrierene? - Ja, teknologien fungerer.
- Du liker henne. - Hun er lett å like.
Hun er selvsagt glad i meg også.
Hun prøvde å knekke fingrene dine.
- Hei. - Hei. Han kommer straks.
Takk.
Du vet...
For mange er det neste steg.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også.
Jeg er lei for det.
NYE PASIENTER
KONTAKTINFORMASJON FORNAVN: GEMMA
Er du klar? Tiden er inne.
Klar som et egg.
- Alle gode ting er tre. - Det er det de sier.
- Jeg skal gi deg et takkebrev. - Du hater å skrive takkebrev.
Herregud. Jeg er litt nervøs.
Kjære? Jeg sa at jeg er litt nervøs.
Det er siste innspurt, vet du.
Og det er et barn som venter på oss der ute.
- Bare strekk deg og grip henne. - Hva om det ikke går?
Snu deg og bøy deg.
Beklager. Går det bra?
- Hvordan føler du deg? - Jeg har vondt i munnen.
I hvilket rom fikk du vondt i munnen?
Det første.
Wellington.
Hvor mange rom besøkte du i dag?
Seks.
Billings-rommet, Lucknow-rommet,
St. Pierre, Cairns, Zürich, og...
Wellington-rommet.
Wellington. Utmerket.
Og hva skjedde i rommene? Husker du ingenting?
Ingenting.
Hva følte du i gangen?
Forlot du noen av rommene med en følelse av fortvilelse?
Iver? Munterhet?
Det er bare ett rom jeg ikke har vært i, og i dag sto det et navn på det.
Cold Harbor.
Hva skjer når jeg har vært i alle rommene?
Du får se verden igjen, og verden får se deg.
Så jeg får se Mark?
Mark vil dra nytte av den verdenen du skaper.
Kier skal ta bort smerten hans, som Kier har tatt bort din.
Kan du bare snakke som en normal person?
God natt, Gemma. Drøm søtt.
Gemma, kaffen er klar.
- Er alt bra med ham? - Han er stabil.
Det var et isolert tilfelle. Nå er han på reise.
- Når våkner han? - Når han er klar til det.
Flott.
- Tror du virkelig at det går? - Det er ikke noe annet valg.
Det er en inneperson-hytte.
Hva sa du?
Rent teknisk er det et hus der splittede blir til innepersonen sin.
- Og det var en dame... - Damona fødehjem.
Hvis vi drar dit, kan vi snakke med innepersonen hans...
Det er to helt forskjellige ting. Det er sånn du får Gemma ut.
Det ser ut som måten du dreper Mark på.
Dere er definitivt i slekt.
- Jeg kan ringe henne. Harmony Cobel. - Hvorfor? Hun leder splittingsetasjen.
Ikke nå lenger. Hun vet kanskje hvordan man kommer inn i hytta.
Og hvordan vi kommer oss til Gemma.
Hun er fullt og helt Lumon. Hun ble oppdratt av dem. Hun er en soldat.
- Det er en risiko. - En risiko?
- Ja. - Hun vil sende deg til dem. Oss begge.
Alt jeg har gjort for å slåss, borte. Vi fortsetter behandlingen når han våkner.
Jeg har retten til hjernen hans, ikke du.
Jeg ringer henne.
- Da kan jeg ikke ta del i dette. - Hva?
Hvis du gjør det, hvis du tar det valget...
Hva er det du gjør?
- Lykke til. - Du kan ikke forlate ham sånn.
Nei. Jeg kan ikke gjøre dette uten deg.
Tuller du? Drar du nå?
- Det er ikke mitt valg. Det er ditt. - Du må bli. Jeg kan ikke...
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Hva om han våkner?
- Ikke ring den kvinnen. - Herregud.
Hei.
Chi...
- Mark? - Chikha... Chikha...
- Hva prøver du å si? - Chikhai...
Chik...
Chikhai bardo?
Det ser ut som to som slåss.
Det er én mann som slåss mot seg selv og vinner over sin egen psyke. Ego-død.
- Hvordan vet du at det er den samme? - Håret er likt.
Kom den greia i posten?
Ja. Det er en sånn greie der man skal tegne en and eller en kanin eller noe.
- Jeg tror jeg er på klinikkens postliste. - Hvorfor kaster du bort tiden på det?
Hvorfor er du en dust?
Jeg er ikke det. Det virker bare...
- Rart. - Jeg liker det.
Eller jeg gjorde det til du ødela.
Du overreagerer litt, Gemma.
- Ikke gjør det der. - Hva da?
- Fortelle meg hva jeg føler. - Jeg aner ikke hva du føler.
Som en dritt. Som en utkjørt dritt.
Så da slutter vi.
Det går bra. Det er helt normalt.
Nå skal du få maten din. Bon appétit.
Skal det være noe mer? Kaffe? Te?
En pute til...
- Han står fast på 96 %. - Neseblødningen sinket oss.
Når han er ferdig, må du ta farvel med henne.
Det vet jeg.
For Kier.
Hvorfor har du på deg den dumme genseren?
Kjære Mr. Tisdale.
Jeg kan ikke få takket nok
for den omtenksomme julegaven
du sendte mannen min og meg i år.
Vi har aldri hatt...
...en elektrisk fugemaskin.
Og vi gleder oss...
...til de mange gode
minnene...
...den vil gi oss.
Kom igjen, kjære. Det er det siste.
Ingenting...
...gir mer...
...julestemning enn...
...fuging.
Det er faktisk en fugefjerner.
Men godt nok.
- Hvor lenge må jeg gjøre dette? - Jeg har sagt at du er ferdig.
Men julen har det med å komme tilbake hvert år.
Det er alltid jul.
Kom nå.
Jeg elsker deg.
Jeg sa: "Jeg elsker deg."
Jeg elsker deg også.
- Hallo, Gemma. - Dr. Mauer.
Hvordan føler du deg?
- Jeg har vondt i hånden. - Hvilket rom fikk det til å gjøre vondt?
Allentown.
Jeg vil hjem.
Mannen din giftet seg på nytt i fjor.
Og han har en datter nå.
Jeg tror deg ikke.
Du har vært borte lenge, Gemma. Han har gått videre.
Kanskje du også har gått videre. I et av rommene. Hva tror du?
Føler du deg trukket mot et av rommene?
Kanskje du har følt ting du aldri følte med Mark.
Kanskje jeg har sett det.
Ivan Iljitsjs død.
La meg gjette. Han dør til slutt.
Gemma!
Gemma! Stopp!
Gemma!
- Hei. - Sikkert at du ikke blir med?
- Det er mimelek. - Det varer i tjue minutter.
Ja, men likevel.
- Jeg kan bli hjemme. - Nei, du bør dra.
Jeg må levere dette i kveld uansett, så...
Ok. Fikk du Denali-greia jeg sendte?
Nei. Jeg skal se på det. Jeg skal kikke.
Greit. Jeg er hjemme ved ti-tiden.
Ok.
Jeg elsker deg.
- Jeg sa... - Jeg elsker deg også. Beklager.
- Ha det. - Vi ses.
Ms. Casey.
- Mr. Milchick. - Jeg beklager så mye.
- Hva er det som skjer? - Ingenting.
Utepersonen din skulle på en kunstutstilling her,
og endte opp i feil heis.
Hvor lenge har jeg...
Hvis du kan snu og gå inn igjen, setter jeg stor pris på det.
- Men... - Gå nå.
- Hvor er... - Takk, Ms. Casey.
Nei.
Mark.
- Kom nå. - Mark.
Mark?
Hei. Hei, hei, hei.
Hei.
Forsiktig. Rolig.
Å, Mark.
Hvor har du vært?
Tekst: Evy Hvidsten