Sveiki!
Irvingai!
- Tai aš. Aš čia! - Markai!
Taip!
Kas čia vyksta?
Kur mes?
Neturiu supratimo, bliamba,
bet ant uolos veda kelias, jis štai ten!
Nori, kad lipčiau pas tave?
Na, taip!
Aš stoviu ant ledo. Stoviu ant ledo, bliamba!
Tai lipk nuo jo. Nagi!
Ateinu!
Aš...
Ateinu!
Būk atsargus!
Čia labai statu!
Irvingai.
Hele!
Kaip čia atsiradai?
Nežinau.
Ką mes čia darome?
Čionai!
Sekit paskui mano balsą!
Markai!
Čionai!
Markai.
Viskas gerai?
- Tu irgi nubudai ant ledo? - Taip.
- O tu? - Ant uolos.
O Dieve.
- Ten jūs? - Žinoma, kad mes.
Po galais!
Išorinis pasaulis, bliamba.
O Dieve. Žinojau, kad ribų nėra,
bet čia jau virš visko, bliamba.
Ar čia yra kas nors?
Yra kas nors?
Kas tai?
SVEIKI ATVYKĘ PASIRINKITE PAVADINIMĄ
Labas rytas, sistemininkai.
Tai p. Milčikas iš darbo. Sveiki atvykę
į savo pirmąjį
dvasinės praktikos ir komandinio darbo seminarą gamtoje.
Šis renginys yra atsakas į jūsų troškimą pamatyti išorinį pasaulį.
Su savo naminių aš palaiminimu,
artimiausias dvi dienas praleisite besigėrėdami pievomis,
tankumynais ir upokšniais, kurie priklauso Diterio Igano nacionaliniam miškui.
Kas tas Diteris Iganas, bliamba?
Diteris Iganas?
Kai kurie iš jūsų patyliukais trokšta sužinoti daugiau.
Tiesa, kurios ieškote, slepiasi ketvirtajame priede.
Kieras padiktavo ketvirtąjį priedą paskutinėmis savo gyvenimo valandomis.
Šis tekstas yra toks šventas, kad net uždraustas atskirtųjų aukšte.
Jis jūsų laukia Žirklių oloje –
toje pačioje grotoje,
kurioje Kieras Iganas pirmą kartą sutramdė keturias nuotaikas.
Ir atminkit,
„Nenukrypkit nuo Kiero kelio, jei nenorit užsitraukti gamtos rūstybės.“
Pakeliui sulauksite pagalbos.
Sėkmės, MDSS.
Žirklių ola.
Kas ten, bliamba?
Panašus į Marką.
Milčikas sakė, kad sulauksime pagalbos.
Netikėčiau nė vienu to sukčiaus žodžiu.
Net ištartu per televizorių.
Abejoju, ar turim kitą pasirinkimą, Irvi.
Pala.
DITERIUI.
„Pirmas skyrius.
Atėjau į šį pasaulį ne vienas.
Motinos įsčias dalinausi su kitu –
broliu dvyniu, kurį pavadino Diteriu.“
Kieras turėjo brolį dvynį?
Štai kieno visi šie daiktai.
Taip.
„Vaikystėje jis buvo geriausias mano draugas. Tačiau paauglystėje
jis įkalbėjo mane išeiti su juo į mišką ir tapti atsiskyrėliais.
Mano meilė broliui dvyniui nugalėjo sveiką protą,
aš nusileidau, ir mes patraukėme miškais link“...
ŠIRDGĖLOS DAUBA.
...„Širdgėlos daubos.“
„ŽEMĖLAPIS Į ŠIRDGĖLOS DAUBĄ.“
Vadinasi, mums reikia eiti brolių pėdomis.
„Kaip visada tokiu metu, jis ir vėl išsėlino.
- Pasislėpęs tarp augalų mano brolis“... - ...tarp augalų mano brolis
išsilaisvino.
Jo aistros garsai keistai susiliejo su miško muzika.
Kiekvienas jo judesys ritmingai atsikartojo
svirplių trelėse...
vėjo dejonėse...
ir kasmetinio atlydžio tirpsme.
Tą naktį Diteris tapo
gamtos instrumentu...
- ...ir gamta elegantiškai grojo... - ...„ir gamta elegantiškai grojo Diteriu.
Man beliko klausytis,
kaip jis laisto save ant žemės.“
O čia kitas aš.
Kaip tu?
Normaliai.
Gaila, kad nežinojau, kur keliaujam.
Bliamba.
Apie ką ten kalbėjotės su Hele?
Kada?
Aš ja nepasitikiu.
Manau, ji meluoja apie tai, ką matė jos naminis aš.
Kodėl taip manai?
Naktiniai sodininkai.
Akivaizdu, kad dėl savo jausmų jai
praradai objektyvumą.
Mano jausmai jai niekaip su niekuo nesusiję, aišku...
Kas per šūdas?
Kas ten?
Nežinau.
Gal ruonis?
Kodėl jis toks sudarkytas?
Nežinau. Turbūt taip atrodo visos dvėsenos.
Reikėtų jį suvalgyti.
Nesupratau?
Nežinome, ar toje dauboje rasime maisto.
Nė nežinome, kur mes.
Jie neleis, kad mums kas nors nutiktų.
Juk tai – seminaras.
Dvasinės praktikos ir komandinio darbo seminaras gamtoje. Teisingai, Markai?
Mes nežinom, kas tai.
- Mes nieko nežinom! - Irvingai, nurimk.
Visi žinome, kad kai paskutinįkart buvai išorėj, turėjai skaudžios patirties...
Kas sakė, kad turėjau skaudžios patirties?
O Dieve.
Ką tu jam pasakei, bukagalvi?
Nieko! Kokio šūdo?
Einam jau į tą daubą.
Kiero brolis dvynys visada buvo su juo.
Štai kodėl ir jums parūpinome po dvynį.
Eina šikt. Aš buvau teisus.
Pone Milčikai.
Tai – aukščiausias krioklys planetoje.
Jūs sekėte Kiero ir Diterio keliu ir priėjote Širdgėlos daubą.
Jūs stovite šventoje žemėje.
Mes mirštam iš bado, pone Milčikai.
Tikrai?
Maniau, kad krioklio didybė pasotins jus.
Juokauju, žinoma.
„Lumon“ visuomet jus saugo ir rūpinasi jums.
Prašau čionai.
Panelė Huang jau ruošia laužą nuostabiems kepsniams, kuriuos atsivežėme.
Vėliau prie laužo kepsim zefyrus ir pratęsime skaitymą.
Kaip matote, palapinės yra MDSS mėlynos spalvos,
o tualete rasite keturių sluoksnių tualetinį popierių.
Tikra tiesa, Hele R.
Taip pat jūsų patogumui ir saugumui pasirūpinome deglais,
kurie ir šildo, ir šviečia.
Dviguba funkcija.
Gražus.
Šaunu, tiesa?
Taip, labai miela.
Irvingai?
Prašau.
Padariau tau ruonį iš sniego.
Jei kartais miršti iš bado.
Taip.
Jaučiuosi kvailai, kad pasiūliau suvalgyt tą gyvūną.
Pasielgiau kaip nenuovokus paranoikas.
Neprotingai.
Ne. Viskas gerai. Mes visi buvome truputį...
Taip.
Ką tu iš tikrųjų matei per nepaprastąją padėtį?
Jau sakiau.
Viskas gerai.
Tai nieko nepakeis.
Irvingai.
Tiek to.
„Diteris gulėjo nesiprausęs savo guolyje,
nors galėjo nusimaudyti duburyje.
Mes suvalgėme kiškį, kurį buvome pasigavę,
laidėme pokštus ir juokėmės susiėmę už pilvų.
Staiga man kilo džiugi mintis.
Aš tariau: „Reikia grįžti pas tėvą.
Bet pažadu rūpintis tavimi eterio gamykloje.“
Jis ilgai tylėjo ir galiausiai sielvartingai pravirko.
Turbūt jis galvojo, kad mes amžinai gyvensime miške.
Žiūrėjau į jį, kai jam iškrito akis.
Ją išstūmė iš akiduobės
iš kaukolės srūvantys pūliai.
Jis čiupo sau už plaukų,
kurie staiga virto samanomis ir lengvai plyšo nuo jo kraujuojančios galvos.“
Dieve brangus.
„Ir kai pūliai iš jo akies sutirštėjo ir virto sakais,
nusisukau nuo savo gargaliuojančio brolio ir nuėjau prie duburio dauboje,
kad krioklys užgožtų mano brolio verksmą.“
Labai išmintinga.
„Būtent čia aš pirmą kartą susidūriau su Širdgėla –
išvargusia nuotaka, pusės natūralios moters ūgio.
Ji kalbėjo su manim akimis ir pasakė:
„Tai tavo kaltė.
Tu kentei jo ištvirkimą.
Dabar jis – niekieno brolis.
Tik chaoso kekšė.“
Pabaiga.
Galbūt ryte turėsime laiko perskaityti kitą skyrių...
2 SKYRIUS
...„Kieras ir auklė vagilė“.
Šiurpu.
Ar tikrai šitaip mirė jo brolis, pone Milčikai?
Knyga praturtina mūsų darbą pasakojimais iš steigėjo gyvenimo.
Kiekvienas žodis – tiesa.
Atsiprašau. Atleiskit.
Hele.
Kas?
- Hele R.? - Žmonės, jūs...
Jis ištirpo, taip?
Jis virto mišku, nes masturbavosi.
Rimtai, tai kvailiausias dalykas, kokį esu girdėjusi.
Ar ne? Jis pasismaukė brolio akivaizdoj...
ir buvo už tai nubaustas.
Ką... Nekalbėk taip.
- Jis pats tai pasakė. - Ką... Taip.
Aš... Tai...
Žinot, mes dažnai juokiamės iš to, ko nesuprantam.
Komanda, kurią, maniau, aš pažinojau, būtų pasielgusi išmintingiau.
Panele Huang.
Zefyrus, prašau.
Mesk juos į ugnį.
Pone Milčikai, nereikia.
Tučtuojau, panele Huang.
- Vajė... - Kodėl?
Zefyrai yra komandos nariams, Dilanai.
Jų niekas šiaip nedalina.
Ką?
Labos nakties.
O Dieve.
Kaip manai, kuo pavirto jo pimpis?
Nejuokinga.
Nežinau. Man juokinga.
- Nė kiek. - Gerai.
Ir nežvilgčiok į ją veršiuko akimis.
- Ir nežvilgčioju. - Liaukis.
„Veršiuko akimis“?
Pasakyk mums, Hele.
Ką?
Nagi. Pasakyk.
Ką pasakyti?
Papasakok apie jį.
Apie ką?
Apie naktinį sodininką.
Irvi, nepradėk.
Jis turėjo žibintą?
Kaip jis buvo apsirengęs?
Apie ką tu čia, žmogau?
Kokios spalvos buvo jo marškiniai?
Jis buvo su liemene?
- Šviečiančia liemene? Pasakyk mums... - Gerai.
- ...konkrečiai, kaip jis buvo apsiren... - Irvingai. Gana.
- Gana? - Taip.
Myliesi su ja akimis,
kai tuo tarpu tavo naminio aš žmona pūva nežinia kur.
Patylėk.
Taip. Bliamba, Irvi.
Dabar jau trys prieš vieną?
Viskas gerai.
Visi žinome, kad Irvingui skaudu dėl to, jog niekada nebepamatys Berto.
Jis labai vienišas.
Irvi.
Dėjau ant jūsų visų.
Turbūt morka.
Ką?
Diterio pimpis.
Taip, ar kokia kita šakninė daržovė.
Buvo niekšiška...
sakyti tai Irvingui.
Na, jis kaip ir nusipelnė to.
Galiu žiūrėti veršiuko akimis į ką tik noriu.
Viskas gerai?
Nepyk, kad atitraukiu tavo dėmesį nuo...
Nuo ko?
Nuo žmonos paieškų.
Viskas gerai.
Žinau, kad ją rasime, o tu man ir taip jau labai padėjai.
Tikrai?
Taip.
Gerai.
Pone Milčikai!
Panele Huang!
Pone Milčikai!
Panele Huang!
Pone Milčikai!
Man nepatiko ta, kuria buvau ne darbe.
Man buvo gėda.
Kuo tu buvai?
Man nesvarbu, kuo tu esi ne darbe.
Man svarbu, kuo esi, kai būni su manim.
Ir tiek.
Girdi?
Kas tau?
Kas atsitiko?
Viskas gerai?
Taip.
Gerai.
MONTOKAS, BAIGTUMAS – 3 PROC. – „LUMON“
Hele?
Nematei Helės?
Ne. Irvis vakar taip ir negrįžo, jo nėra palapinėje.
Ką?
Pone Milčikai?
Hele!
Pone Milčikai!
Markai.
Markai. Dilanai, kas nutiko?
Dingo Helė ir Irvis.
Kas čia vyksta, bliamba?
Mergyt.
Irvingai.
Ką čia darai?
Ką tu čia darai?
Aš miegojau lauke.
Vos nemiriau iš šalčio.
Tai, ką vakar man pasakei,
buvo žiauru.
Helė niekada nebuvo žiauri.
Bet aš čia.
Jei tu ne ji...
tuomet kas tu?
Kas galėtų pasiųsti savo naminį aš į atskirtųjų aukštą?
Atleisk man.
Ne! Irvingai!
Pone Milčikai!
- Ne! - Eime.
- Irvingai. Liaukis. Irvingai, ne. - Pone Milčikai!
Prašau, nereikia.
Padėkit!
- Pone Milčikai! - Ne!
Irvingai?
Pone Milčikai!
Irvingai!
Pone Milčikai!
- Čionai! - Markai!
Pone Milčikai!
- Markai! - Hele!
- Atverskite ją, pone Milčikai! - Padėkit!
Ką tu darai, žmogau?
- Atverskite ją! - Irvi, kokio velnio?
Ji yra naminis aš!
- Irvingai, liaukis! - Irvi, nedaryk to!
- Liaukis! - Ji visą laiką buvo naminis aš,
nuo pat tada, kai sugrįžo!
- Irvingai, liaukis tučtuojau! - Liaukis!
Irvingai, liaukis!
Ji išdavikė, bliamba!
Ką tu darai?
- Irvingai! - Aš ją nudėsiu, pone Milčikai!
Irvingai!
Liaukis! Tučtuojau liaukis!
Ji ne Helė!
Ji – Igan!
Atverskite ją, pone Milčikai! Atverskite ją!
Po galais, Setai, padaryk tai!
Taip! Padaryk tai, Setai!
Kalba Milčikas. Nuimkite Glazgo bloką.
Tučtuojau!
Atleisk man.
Atleisk man, Hele.
Kas čia vyksta?
Hele!
Atleisk, Hele.
Irvingai B., stokis.
Tu vos nenužudei kolegės Širdgėlos daubos duburyje.
Už tai tau gresia vienintelė bausmė – atleidimas iš darbo be teisės sugrįžti.
Be jokio oficialaus atsisveikinimo, vaišių ar dar ko nors.
Apie tai bus informuotas tavo naminis aš.
Irvi! Man labai gaila!
Turėjau paklausyti!
Viskas gerai.
Atmink, niekada nepasiduok.
Daugiau nė žodžio,
nes tau draudžiama bendrauti su atskirtaisiais darbuotojais,
kaip ir jiems su tavim.
Palikite jį ramybėje!
Atsisuk!
Palikit jį ramybėje!
Keliauk į mišką.
Tavo darbo vieta bus sutvarkyta,
o asmeniniai daiktai – išmesti.
Tavo byla, įskaitant profesinius
ir asmeninius ryšius,
bus išvalyta ir sunaikinta.
Atrodys lyg tavęs, Irvingai B.,
niekada nebuvo,
lyg tu neįkvėpei nė gurkšnio oro šioje Žemėje.
Telydi tave Kiero malonė į amžinąją tamsą.
Dabar.
Išvertė Laima Banionienė