ЛУМЪН
Добро утро, г-н Скаут.
Едно, две, три, четири, пет,
шест, седем, осем, девет, десет, единайсет, дванайсет.
Трийсет и две, 33, 34,
35, 36, трийсет и...
ИЗДИРВА СЕ
С Хели ще намерим козаря, евентуално и други като него.
Дилън - в новата стая за отдих, може да дойде някой от друг отдел.
Добре, но не сега.
Доста ни е важно, Дилън.
Тъкмо ми потръгна, но спокойно, ще се заема.
Само им показваме скицата, без да им я оставяме.
"Оптика и дизайн".
Да, Ърв, ще се справиш.
- Знам. - Дали ще ни оставят да обикаляме?
Във видеото казаха, че може да ходим навсякъде.
- "Лумън" се вслушва. - Аз пък реших, че ни подслушват.
Прав е, Марк, и аз го разбрах двояко.
Не бийте на очи. Ако не знаят, как ще ни накажат?
- Не си ходил повече там, нали? - Не.
С теб сме.
Благодаря, Хели.
- Да речем, че я открием... - Какво?
Примерно, ако козарите кажат:
"Да, г-жа Кейси е тук, затворена е в клетка".
- Какво ще правим? - Ще я отведем до южното стълбище
и щом излезем, външното ми "аз" ще я поеме.
Явно всичко си планирал.
Наистина ли нямаш нищо против да ми помогнеш?
Да, абсолютно.
Добре тогава.
Дилън.
Нали щеше да ходиш в ОД?
Дилън.
Нарисувах по памет картините.
Онези, за които ви казах, на външния ми двойник.
- Какво? - Мислех си нещо.
Може би коридорът е тук някъде.
Може би него съм сънувал.
Да го потърсим, Дилън.
Още днес.
Двамата заедно.
Да.
Да, може.
Или пък отиди сам за по-скришно, нали разбираш?
- За по-скришно? - Да.
Няма как да ти обясня.
Г-це Хуанг.
Пропуск за коридора.
Как е?
Дилън Дж., ела с мен, ако обичаш.
Добро утро, Сет.
Натали.
Балоните ти нещо са се оклюмали.
- Бяха във... - Бордът е на линия.
Да, разбира се.
Привет.
Бордът те поздравява.
Привет. Бих искал да благодаря на борда за скорошното ми повишение.
Бордът казва "моля".
Бордът е във възторг от твоето издигане.
Иска да се чувстваш оценен и пита дали е така.
Напълно.
Бордът силно желае да се чувстваш свързан с историята на "Лумън".
За тази цел
приеми този дар - специално реканонизирани изображения,
за да се видиш в образа на Киър, нашия основател.
- Майко мила. - Тук е целият цикъл на Киър.
Бордът държи да знаеш, че и аз, Натали,
получих същия дар при назначението ми на настоящия пост
и бях изключително трогната.
- Благодарен съм. - Да.
За мен означава много да се видя изобразен като...
Бордът се изключи.
Честито, Сет.
СОЛТС НЕК - 383 КМ
- Тук ли е? - Май да.
Мислиш да...
Сериозно ли?
Добре.
Хубаво. Явно ще пълзим.
Виждаш ли нещо?
- Не. Внимавай, има фъшкии. - Добре.
Хубаво.
Божичко.
Странно.
Да ме убиете ли сте дошли?
Не. Извинете. Привет, аз съм Марк.
- А аз съм Хели. - От "Прецизиране на макроданни".
Какво е това място?
"Развъдник за млекопитаещи".
Почакайте, не идваме с лошо, само искаме да поговорим.
Моля ви.
ОПТИКА И ДИЗАЙН
Ървинг.
Фелисия, здравей.
Извинявай, че се появявам така след толкова време.
Сигурно си много заета.
Радвам се да те видя.
Името й е г-жа Кейси. Беше директор на уелнес центъра.
Уелнес.
Тук не търпим превземки.
Жената е съкратена, но подозираме, че още е на етажа.
Дали не я познавате все пак?
Вземайте си листчето и се пръждосвайте.
Първо отговорете на въпроса ми.
Марк.
ЛУМЪН
Да бяхте си тръгнали.
Бих искал да знам къде ме водиш.
И друго - грубо ли е да попитам пак защо си дете?
Не че нещо, но наред ли е всичко?
Да не те държат тук насила?
По дяволите.
Защо ще влизаме в стаята на охраната?
Дилън?
Здравей.
Дилън Дж., за добро поведение и отлични резултати
получаваш 18-минутна среща с външната ти съпруга,
Гретчен Дж.
Супер.
Времето започва да тече.
Да поседнем?
- Хубава торба. - Моля?
Това, което...
Благодаря. Накараха ме да сложа нещата си тук.
Яко.
Наистина ли не ме разпознаваш?
Не. Видях те сега на снимките, но иначе...
Сет ме предупреди, че може да е странно.
- Кой е Сет? - Не знаеш ли...
Моля да не споделяте чувствителна информация. Благодаря.
- Добре. Кое е това дете? - Г-ца Хуанг.
Много ми е драго да се видим, но да не съм загазил?
Не, нищо подобно.
Имаме три деца.
Ясно.
И ти...
Така де, той или...
Съпругът ми трудно се задържаше на работа.
- Тъп ли е? - Не.
- Или е гадняр? - Не.
- Какво му има тогава? - Нищо му няма.
Той просто...
Не беше открил призванието си.
Значи е неудачник, така ли?
Искаш ли да видиш децата на снимка?
Да.
Добре.
Джим е на шест години, сега е в първи клас.
Рут е на четири.
А Мерик тъкмо навърши две.
Невероятно.
Виж ги само.
Страхотни са.
Наистина.
И живеем във ферма?
И тогава Бърт му рече:
"Хич не ме интересува, че си Беърд Игън.
Няма да идваш тук и да ми казваш как се рисува снежно кълбо".
Боже, той беше толкова смел!
Работих с Бърт шест години.
И само веднъж съм го виждала уплашен.
Два часа си оправя косата, преди да те посети за пръв път.
Виж ти.
Трябва да ти покажа нещо.
- Ако я видим... - Не, за друго говоря.
Ето.
Прекрасно, Ървинг.
Рисувах го всеки ден, когато не можех да го видя.
Продуктивността ми спадна, но не ми пукаше.
Не, това не е Бърт.
Нещо друго е. Не е важно.
Откъде знаеш за експортния коридор?
Моля?
От там заминават много от пратките.
Преди ги носехме сами, но сега изпращат човек.
Помниш ли къде се намира?
Здравейте.
Привет.
- Виждали ли сте тази жена? - Престани!
Г-жа Кейси, беше уелнес директор.
- Спри! - Някой виждал ли я е?
Стига! Ще пратим куриер да информира г-н Милчик, че разпитвате.
Не, недейте. Може да я убият, ако разберат.
- Не е наш проблем! - Засяга всички профита.
- И ние се бояхме от другите отдели. - Не ни е страх от вас!
Те са я скрили някъде.
Допуснем ли това да се случи с г-жа Кейси, после кой ще помогне на нас?
Ако някоя от козите ви изчезне, няма ли да я търсите?
Тя идваше да провежда сеансите си в клетките за разплод.
Държеше се мило.
Каза, че външното ми "аз" е звездоброец.
Олекна ми.
Доколкото ни е известно, е съкратена, както и твърдят.
Но ако подозирате друго, няма да ви пречим да я издирвате.
- Благодаря ви. - И аз.
Но преди да тръгнете...
Искаме да видим коремите ви.
Коремите ни?
Ако обичате.
Добре.
Виждаш ли? Няма джоб.
И все пак.
- Добре, хайде да... - Ще тръгваме.
Радвам се, че се видяхме.
Надявам се, че и за теб е било... И аз не знам...
Да, определено.
Ще работя здраво, ще се гордееш с мен.
Винаги се гордея с теб, Дилън.
Хубаво.
Обичам те.
Извинявай, навик.
Добре.
Хайде.
- Чао. - Да.
- Нали помниш за ухото на Мерик? - Да.
- Лявото. - Да.
А направи ли сладки за класа на Джим?
Чао. Тази седмица е наш ред да занесем.
Не съм направил сладки, съжалявам.
Във формичка са, само трябва да ги нарежеш.
- И да ги пъхнеш във фурната. - Добре.
Обичам те.
- Как мина? - Кое?
Срещата с мен.
- Добре беше. - Така ли?
- Странно, но добре. - Хубаво.
Хайде, ще се видим сутринта.
Чао.
"Но бирата и алкохолните коктейли не компенсират липсата на любов.
Само виното може да го постигне, но пък цената му е висока.
Затова и тъгата най-често спохожда бедняците."
Удивително. Колко проникновено!
Наистина ли? Това ми беше целта.
- Здравейте. - Ето я жена ми.
Това е Натали Кейлън от "Лумън".
- Наред ли е всичко? - Да, напълно.
Натали просто се отби, за да обсъдим книгата ми.
За мен е радост да се запознаем, Девън. Сигурно сте много горда.
Да, горда съм.
Сигурно знаете, че творбата на съпруга ви стигна до разделния етаж.
Знае ли се вече как е попаднала там?
Вече минахме тази тема, сега обсъждаме...
Как точно се изразихте?
- Резултата. - Точно така.
Рикън повлия сериозно на служителите. И ползотворно според нас.
Натали иска да обсъдим вариант на "Това, което си".
Специално за профита.
Ами добре, хубаво. Но какво му е на сегашния вариант?
- Нищо. - Обяснението е много интересно.
Невероятно е. Вие й кажете.
Има специфичен изказ, който допада повече на профитата.
Ако я пипнем тук-там...
Смятат, че може да предизвика прелом.
Ясно.
- Аз тръгвам, нахрани малката след час. - Добре.
Девън.
Брат ви е един от най-симпатичните членове на нашия професионален екип.
Да, свестен е.
Хубаво. След час.
- Значи се казва Натали? - Натали Кейлън, ако не се лъжа.
- За мен ли беше дошла да разпитва? - Не, заради Рикън.
- Рикън? - Да, заради книгата му.
- Какво? - Явно там се вдъхновявате от нея.
- Боже. - Искат да направят вариант за профита.
- Предпочитам да си замълча. - И много правилно.
Каза ли на Рикън какво правим тук?
- Луд ли си? Не. - Добре.
Хубаво.
- Значи целта е да виждаш послеобраза? - За две минути и 18 секунди.
Горе-долу толкова е от паркинга до асансьора.
КОЙ Е ЖИВ?
Да, мисля, че "Цялостен ум" много ще се гордее.
Учителката ти от забавачката също. Г-жа Лъстгартън ли беше?
- Да, г-жа Лъстгартън. - Майчице.
- Бях й голям фен. - Да. Мамка му, трябва да изчезвам.
Нали ще внимаваш?
- Да. - Добре.
Обичам те.
Хубаво.
Макар че ме остави да платя сметката.
- Благодаря. - Няма защо.
СЛУЖИТЕЛИ: 4 АКТИВНО НАБЛЮДЕНИЕ
Две, три, четири, пет,
шест, седем,
осем, девет, десет...
Единайсет, дванайсет... Мамка му.
По дяволите.
Ако искате да се върна, трябва да удовлетворите нуждите ми.
Слушам те.
ПМД - не подлежи на обсъждане.
Марк С. е на крачка да приключи "Колд Харбър".
Възнамерявам да довърша започнатото.
Ето защо...
Милчик трябва да си отиде.
Той не притежава нужния капацитет.
Аз трябва да съм управител.
Долавям егоцентризъм.
Надменност.
Арогантност.
Киър ни учи, че те водят само до болка.
Постиженията ми са заслужени.
С отдаденост и усърдие,
а не по наследство.
Мисля, че надценяваш своя принос
и подценяваш късмета си.
Не бяхме длъжни да те каним.
Нямахте избор.
Сигурна ли си?
Да започнем отначало.
Не е нужно да е така.
Натали.
Виж дали бордът е на разположение за разговор с мен и г-жа Кобел.
Да говорим с тях заедно.
Хармъни.
Трийсет и три, 34, 35, 36,
трийсет и...
Боже мили!
Да не се опитваш да отпечаташ върху ретината си съобщение за профито ти,
понеже компютърът ти е казал, че е гениална идея?
Да.
Не. Какво? Не.
Ама... Какво?
Не става така.
- Не думай. - Зениците се разширяват само за кратко.
- Благодаря. - Току-виж се ослепиш.
И как изобщо профито ще ти отговори?
Това си е негов проблем, не знам.
- Марк, отключи вратата. - Защо?
За да поговорим.
- Господи. - Марк, отключи.
Отключи проклетата врата!
Да му се не види, писна ми.
- Какво? - Има по-лесен начин.
Не личеше на Пийти да му е лесно.
Чух за пробива.
Сестра ми е говорила с двойника ми. Казал е доста неща.
Че жена ти е жива в "Лумън" ли?
Откъде знаеш?
Вярно ли е?
Жива ли е Джема?
Беше жива, когато я видях.
- Как можа да не ми кажеш! - Прекъснаха ни, ако помниш.
Марк, искам да ти помогна, но трябва да ми се довериш.
Как е възможно...
Има само един начин да вкараш и получиш информация от "Лумън".
Реинтеграция.
Вече знам много по-добре как става, може да проработи с теб.
Мога да свържа твое копие, което я обича, с такова, което...
Да, хайде.
- Убеден ли си? - Искам да видя жена си.
Мониторите разграничават петте мозъчни честоти на двете ти копия.
Делта, тета, алфа, бета и гама.
Една честота, по две вълни на осцилоскопа.
Вълните не са синхронизирани на този етап.
Това е целта ни.
Наведи се напред.
- Ще боли ли? - Не би трябвало.
Усещаш ли някакъв вкус?
- Не. - Добре.
- Какво става? - Мамка му.
- Добре ли си? - Не знам. Как съм?
Ще ти задавам въпроси, първо прости, после по-сложни.
Помниш ли правилата?
- Това първият въпрос ли е? - Не, още не сме започнали.
Да, помня ги.
Отпусни се, не би трябвало да има дискомфорт накрая. Коя съм аз?
- Вече... - Започнахме. Коя съм аз?
- Асал Регаби. - Къде сме?
В мазето ми.
- Как се казваше майка ти? - Фърн Скаут.
Цветът на очите й?
- Не помниш ли? - Кафяви. Очите й бяха кафяви.
Обичаше ли я?
Да.
- Назови язовир. - "Хувър".
Какво означава ПМД?
- Кое? - ПМД.
- Пророчески... - Грешиш.
За какво изпитваш вина?
Вина.
Като бях малък, кучето ми умря заради мен.
Защо?
Оставих отворено.
Къде си роден?
Не съм сигурен.
- Кой месец сме? - За тримесечието ли питаш?
Чакай.
Първият ти спомен?
- Не знам. - Кажи ми.
Майчице.
- Не знам. - Кажи ми.
- Първият ти спомен. - Не помня.
Хей, ти, на масата.
Да направим кратко проучване.
Пет въпроса.
Първо, кой си ти?
Превод на субтитрите Боряна Богданова