Devon!
Hør her. Vi er ikke lykkelige. Vi har det fryktelig.
Burt!
- De torturerer oss der nede! - Devon!
Vi er fanger!
Burt!
Hun lever!
- Ja. OK. - OK.
Mark? Kan du ta henne litt?
- Jeg har henne. - Forsiktig.
- Ikke gå langt. - Nei da.
Mark.
- Så det er deg nå? - Ja.
- Går det bra med deg? - Ja.
- Sikker? - Ja.
Hva heter jeg?
Persephone.
Kan du stave det?
- Aldri. - OK.
Jeg trenger hjelp med bleia.
Fy fader.
Hun vil ha mamma.
Avskyelige unge.
Far.
Noen fra etasjen må kontakte utepersonene.
Vi må finne ut hvem de snakket med. Med en gang.
Du må snakke med alle.
Finn ut hvert ord de sa og hvem de sa det til.
Skal jeg si dem opp?
- La Kier lede deg. - Selvsagt.
Sitt ned.
Vi har beslaglagt gjestenes videoer.
Natalie er i kontakt med media.
Og de involverte splittede ansatte blir håndtert.
Takk for at du reagerte så raskt. Du reddet oss fra en katastrofe.
Blir Mr. Eagan med?
Bare jeg. Jeg personlig skylder deg en stor takk.
Det kostet meg mye.
Det gjorde det. Likevel viste du lojaliteten din i kveld.
Og derfor ber vi deg komme tilbake.
Jeg vil ha en unnskyldning.
Jeg beklager.
Min far beklager.
Styret beklager. Vi har behandlet deg dårlig.
Unnskyld.
Jeg setter pris på at du angrer.
Så bra.
Det er mye skade å rette opp.
Jeg anbefaler at vi gransker filmen,
og jeg må intervjue Dylan G. for å finne ut hvordan han fikk tilgang...
Vi har en annen idé.
Vi vil tilby deg forfremmelse.
Splittingsrådet.
Jeg har aldri hørt om noe sånt.
Det er et nytt initiativ. Du skal lede opprettelsen.
Ekspertisen din er høyt verdsatt.
Og derfor bør jeg lede splittingsetasjen.
Mr. Milchick er blitt forfremmet til etasjeleder.
Dere verdsetter meg ikke.
Dere frykter meg.
Vi frykter ingen.
Hadde vi ikke verdsatt deg så mye, ville vi ikke gitt deg dette sjenerøse tilbudet.
Jeg skal tenke over det.
Takk for at du kom, Harmony. Mr. Drummond følger deg ut.
Jeg trenger ikke eskorte.
Klar?
Under en tilstelning i kveld, der jeg fortalte at jeg er en splittet person
til en gruppe venner og forbindelser, var jeg så dum å konsumere alkohol
mens jeg tar ikke-Lumon-medisin mot utslett.
Dette hadde en berusende virkning som fikk meg til å si beklagelige ting.
- Mr. Milchick. - Beklager at jeg kommer så sent.
Er alt i orden?
Hvordan har du hatt det i kveld, Mr. Bailiff?
Bra. De viser Barbereren i Sevilla på TV. Så jeg har bare vært her.
Flott. Og føler du deg bra?
Herregud. Hva spiste jeg der inne?
Vi må bare vite om det har skjedd noe uvanlig.
Noe som helst.
Hvorfor kan du ikke fortelle hva som foregår?
Jeg trodde jeg var morsom. Men i timene etter utbruddet
er jeg blitt minnet på hvor mye min families selskap
påvirker livet for folk rundt i verden.
Innepersonen din er en venn av meg.
Jeg er sikker på at han er enig.
Og han er prinsippfast, noe som er sjeldent.
Og det gjør dette så vanskelig.
Sier du meg opp?
Når Lumon svikter,
lider våre kjære arbeidere og familiene deres først.
Så frykten og usikkerheten jeg har forårsaket, må jeg gjøre bot for.
Du var i en konfrontasjon med en annen ansatt i kveld.
Kort, men voldelig. Og jeg beklager å si at du var angriperen.
- Vent... - Derfor er vi nødt til å si deg opp
med øyeblikkelig virkning.
Mistillit mot Lumon har dessverre eksistert fra starten.
Ordene mine ga næring til mer skadelig hat og latterliggjøring.
Det kan du ikke gjøre. Hva skjedde?
Ødela jeg noe? Jeg kan betale. Jeg har kontanter ovenpå.
Da jeg sa jeg ble torturert...
Hva skal jeg si til kona mi?
Det var en spøk og en løgn.
Jeg beklager.
Jeg er fullstendig viet til dette selskapet.
Men jeg er også et menneske.
Akkurat som innepersonen min, og akkurat som deg.
- Det ble mye drama. - Ja.
Jeg sier ifra om det blir en ny høytlesning.
Og ikke straff barnet. Det var ikke hennes skyld.
Selvsagt. God natt, Rebeck.
Jeg var ikke den eneste som hørte det. Så jeg fant ikke på det.
Vi kan ha høytlesning i neste måned.
- Skal jeg starte på nytt? - Du sa "hun lever".
- Om jeg får lov... - Jeg vil hjelpe deg.
Jeg mener at du snakket om barnet.
- Patton reddet henne. - Han fant henne.
Og arbeideren din var opprømt. Han er virkelig en fin fyr.
Jeg snakket selvfølgelig om barnet.
Ja.
- Greit? - Ja.
Nei... Ja, Ricken har rett.
- Jeg er enig. - Kan du ta henne?
Ja.
Vi bruker Ockhams barberkniv. Du lette etter Eleanor.
Du fant dette bildet som interesserte deg. Så du tok det opp.
Og da Patton fant Eleanor...
- Reddet henne. - Samme det. Ja.
- Så hadde du det med deg. - Ja.
Det er det eneste som gir mening.
- Og Eleanor var på kontoret fordi... - Fordi Mrs. Selvig la henne der.
- Eller Cobel, eller hva det er. - "Cobelvig" er et nyttig nomenklatur.
- Og hvis "hun lever" handlet om barnet... - Tror du ikke det?
- Jo. - Så hvorfor sier du det sånn?
Jeg er bare sliten.
- Det har vært en rar kveld. - Herregud.
- Hvorfor er du aggressiv? - Herregud.
- Greit, dere. - Samme det.
La oss snakke om det vi vet er sant.
Marks arbeider brukte mye energi på å vekke seg selv og varsle om misligheter.
Han ble inspirert av boken min. Han fant mye mening i den. Dybde.
Pokker heller, Rebeck.
- Kjære... Har du henne? - Ja.
Hva i helvete mener du?
Hvorfor er du en pikk? Jeg vil hjelpe deg.
- Jeg... - God kveld.
- Seth Milchick fra Lumon.
- Er Mark Scout tilfeldigvis her? - Ja, det er han.
- Kom inn. - Takk.
Mr. Scout.
Du har nok noen spørsmål.
Det skal være sikkert.
- Kan vi sette oss sammen? - Denne veien.
Du er vel Devon.
OK. Så...
Det er en fabelaktig hjelm.
Takk.
Det som skjedde i kveld, kalles "overtidstilfeller".
Det er i tilfelle vi må snakke med arbeidspersonen din på hjemmebane.
Det har du ikke fortalt om.
Det står om OTT i ansettelsespapirene dine.
Det ser ut som det ble utløst av en av kontorvennene dine,
og gjorde at han klarte å vekke dere andre i 39 minutter.
Inne-Mark var her i huset.
- Det vet jeg. Jeg snakket med ham. - Hva sa han?
- Straffer du ham hvis jeg sier det? - Vi bruker ikke straff.
Vi er mest opptatt av hvordan du har det, Mr. Scout.
Jeg kan forestille meg hvor krenket du føler deg av handlingene hans.
Apropos krenkelser, hvor vanlig er det
at lederne deres bedriver amme-bedrag mot de ansattes familier?
Ganske vanlig?
- Ms. Cobel. - Ja.
Vi har fått vite i kveld at hun er alvorlig syk.
Ja. Hun er naboen min.
Jeg kjenner henne.
Og atferden hennes ved Lumon er kilden til din innepersons misnøye.
Hun kommer aldri til den etasjen igjen.
Og heller ikke plage dere mer her ute. Dere har mitt ord.
Men vi må vite hva vi har å gjøre med.
Er det noe? Noe som helst du kan fortelle meg?
Jeg mener...
Nei. Vi er veldig trøtte.
Ja, det er vi.
Jeg tror vi har sagt alt som er å si.
Selvsagt. Jeg kommer tilbake til det.
- Og så håper jeg å se deg på mandag. - Jeg vet ikke helt.
Det innepersonen din gjorde i kveld, var uten tillatelse.
Det var også veldig modig.
Jeg vil nødig belønne ham med ikke-eksistens.
- Får vi møte ektefellene våre? - Kanskje.
Kanskje det er hverandre. Det ville vært komisk.
Ja. Midt i en krangel om bilvaskkuponger.
"Kjære, du klipper dem feil!"
- OK. - Greit.
- I tilfelle vi ikke kommer tilbake. - Eller i tilfelle vi gjør det?
DET BLIR GØY. ÆRESORD.
JA.
BLE RART I GÅR... KAN JEG SPANDERE DÅRLIG KAFÉMAT?
FLOTTE DØRER
Du fikser dette.
Ikke noe press. Vær kul.
Du er så fabelaktig. Smil.
Kan jeg spørre om goder?
- Det er en kaffemaskin. - Jeg mente helsevesen-goder.
Ja, selvsagt. For deg. Familien din.
OK, fint. Jeg tror dette vil passe meg veldig bra, Mr. Saliba.
Du vet at helt fra jeg var liten,
- har jeg følt at dører... - Hvor gammel?
- Unnskyld? - Når skjønte du at du elsket dører?
Jeg var fem.
Om du kunne vært en dør, hva slags ville det vært?
Skyvedør.
- Interessant. Fortell mer. - Ja.
Man gjør dør-greia si, og så,
når du ikke trengs, kan du...
Bare gjemme deg bort.
Matt eller eggeskall?
Halvblank.
Det er flott. Du minner meg om meg selv, Dylan.
Liker du kickball?
Som en ferdighet? Eller om jeg følger det?
Ja.
Vi spiller på fredager. Det er en artig premie.
Mener du en inngangspremie?
Unnskyld.
Mange kortvarige jobber. Og så Lumon.
- Ja. - De lager dørene sine selv.
Det er jævla overmot.
Ja. Jeg var en splittet ansatt, så...
Er du splittet?
Ja. Ja, jeg var det, men det er bare meg her, og...
Takk for at du kom, Mr. George.
Hva?
- Vi skal vurdere søknaden din grundig. - Bare fordi jeg er splittet?
Som jeg sa, vi skal vurdere søknaden grundig.
Det er diskriminering.
Vi trenger en viss type person her,
ikke to typer personer. Tror du dette er en teppefabrikk?
- Hva? - Vil du omskjære hjernen, er det din sak.
Men jeg trenger ikke å ansette deg. Og jeg synes det er avskyelig.
Ta et hint. Jeg hadde tatt telefonen hvis det var gode nyheter.
Så dumt. Du får den neste.
Slutt å være snill.
- Trenger vi våtservietter? - Jeg tror ikke det.
Jeg kjøper noen uansett. Jeg er snart hjemme.
OK. Ha det, kjære.
Så han er sjefen din?
Hva med "Cobelvig"? Har du hørt fra henne?
Jeg dro dit, men ingen åpnet døren.
Jeg har tenkt at det kanskje er en måte å bekrefte hva innepersonen din mente på.
Herregud. Er du seriøs?
Jeg vet at vi ikke skal kontakte ham, men Danise er advokat,
- og du kan begjære... - Jeg slutter.
- Slutter du? - Ja.
- OK. Har du ringt dem alt? - Nei. Jeg tenkte å gjøre det i kveld.
Har du ikke prøvd å få meg til å slutte helt siden jeg begynte der?
Jeg trodde du ville dette.
Nei. Jo. Men var det ikke underlig i går kveld?
Jeg mener... Hvorfor var han så nysgjerrig?
Hva er det du gjør? Du husker vel at jeg identifiserte henne?
- Ja, Mark. - Jeg så liket hennes.
Det vet jeg.
Jeg tenker bare at hvis vi kunne fått bare litt mer bekreftelse,
så blir det ikke noe som fortsetter å hjemsøke oss.
- Skjønner du? - Oss?
- Ja. Hun var familien min også, Mark. - Ja. Men hun var min kone.
Hennes død rammet ikke bare deg.
- Rammet den deg? - Ja.
Måtte du fortelle foreldrene hennes at hun var død? Hva med studentene hennes?
Hva med dette...
Luktet sengetøyet ditt som henne i ukevis etterpå?
Om Ricken hadde dødd, og liket hans ble brent, ville jeg følt med deg.
Men jeg ville ikke vært rammet. Dette er obskønt.
- Jeg vil bare være sikker. - Jeg er sikker!
- Snakkes senere. - Mark.
Mark.
VELKOMMEN TIL LEONORA LAKE APARTMENTS
OK. Du tar ikke telefonen.
Du skal vite at innepersonen min fikk beskjeden.
Mr. Milchick?
Med hilsen fra selskapet.
Vi fikk en dårlig start i går. Kan vi ta en liten prat?
Ja. Kom inn.
Takk.
Mr. Scout, jeg vet at du grubler over om du skal komme tilbake til Lumon.
Ja.
Jeg vil stille noen spørsmål som kan hjelpe deg å ta avgjørelsen.
OK.
Strålende.
Først, hvor fornøyd er du med din nåværende økonomiske kompensasjon?
Vi setter så stor pris på deg at vil tilbyr en økning på 20 prosent
om du kommer tilbake.
20 prosent. Wow.
Andre spørsmål er hvorvidt en full granskning av din innepersons påstander
og regelmessige velværesjekker av uavhengige instanser
kan gjøre deg mer ivrig etter å komme tilbake.
- Jeg vet ikke. Er det det de gjør? - Det er første skritt av mange.
Tredje spørsmål angår din avdøde kone Gemma.
Hva med henne?
I ansettelsesintervjuet ditt sa du at hennes død var motivasjonen til å begynne.
- Husker du hva du sa? - Nei.
Du sa at etter hennes død føltes hver dag som et år.
Du følte at du ble kvalt av spøkelset hennes.
Føler du det fortsatt sånn?
Den Mark jeg er blitt kjent med på Lumon, er glad.
Han har omsorg for folk, og han er morsom.
Han kjenner ikke smerten jeg ser i deg nå.
- Han har funnet kjærlighet. - Kjærlighet?
Med hvem?
Trøsten du har gitt ham der nede, vil finne veien til deg.
Men det tar tid.
Jeg håper du vil gi oss den tiden, Mr. Scout.
- Er dere fornøyd med dette? - Søsteren virker mer rebelsk enn han er.
Så hvem bringer du inn i MDR?
Jeg har en frilanser fra utlandet og et par som ble oppsagt fra 5X.
5X?
Er det sant?
Jeg hadde 48 timer på å få dette i stand.
Jeg håper det oppstår kjemi.
Vi trenger ikke kjemi. Vi trenger Mark S. tilbake på arbeid.
Vær så god.
Lenge nok til å fullføre Cold Harbor.
- Vi ses i kveld. - Greit.
- God kveld. - God kveld, Judd.
- God morgen, Mr. Scout. - Morn, Judd.
- God kveld, Mr. Scout. - God kveld.
- God morgen, Mr. Scout. - God morgen, Judd.
- Mr. Scout. - God kveld, Judd.
Er det noen der? Er styret der?
Det er Mark S. fra Makrodataraffinering.
Greit. Hvis dere er der, så hør på meg.
Jeg vet at dere vil gjøre det rette for de splittede,
- og derfor må jeg møte teamet mitt. - Mark!
Er vi splittingsreformens ansikt utad, som dere sier,
- så fortjener de en sjanse. - Mark!
De er vennene mine! Dere kan ikke gjøre så de forsvinner!
Jeg tar det fulle ansvaret.
Styret gir ham det han vil ha, også Helly R.
Han fullfører ikke uten dem.
Mr. Milchick?
Mr. George.
Dette er uhørt.
- Beklager. - Tre dagers jobb.
Jeg sa opp en leiekontrakt i Grand Rapids.
Ikke rør meg. Gi meg enda en grunn til å saksøke.
Faen ta dere, Lumon!
Hei, Judd.
Morn, Judd.
Hei!
Hei, Mark. Tilbake fra jobben?
- Hvor har du tenkt deg? - Hvorfor bryr du deg?
Hvorfor jeg bryr meg? Hvorfor...
Hvem er du?
- Jeg trodde du sluttet. - Jeg stolte på deg.
Jeg fortalte deg hva jeg har vært gjennom de siste to årene.
Du...
Du var i huset mitt. Du...
Jeg spiste de bedritne småkakene dine.
Overtalte de deg til å bli?
Var det en ananas med i bildet?
Du er så lett å overtale.
Hva? Så det var det? Du drar?
Tuller du...
Hvorfor gjorde du dette? Hva i helvete handler alt dette om?
Vet du noe om Gemma?
Tekst: Evy Hvidsten