Девон!
Ні-ні. Ми не щасливі. Наше життя жалюгідне.
Берте!
Нас там катують!
Девон!
- Ми в'язні! - Берте!
Вона жива!
ЦЕНТР БЛАГОПОЛУЧЧЯ
ВІДДІЛ ОЧИЩЕННЯ МАКРОДАНИХ
Припускаю, ви Марк С.
- Я... - А я Марк В.
Хто ви такі?
Ви не проти взяти собі інше ім'я,
щоб нас не плутали?
З поверненням, Марку С.
Давно не бачились.
РОЗРИВ
Де вони?
Краще прибережіть питання
до приходу в кабінет начальства.
Їх звільнили?
Кульки можете лишити у фоє біля мого старого стола.
Нам є що обговорити, не хочу, щоб вони вас відволікали.
Запевняю, їх ніхто не забере.
Містере Мілчік, прошу.
Скоєне вами п'ять місяців тому
стало чи не найболючішою миттю за всю історію компанії.
П'ять місяців?
Мене теж ранило.
Але щоб рана загоїлася, її треба отримати, правда ж?
Ви сказали «старого кабінету»?
Марку, це міс Хван.
Міс Хван, це Марк С.
Привіт.
Вона постереже ваші кульки, поки ми розмовляємо.
Сюди, Марку.
Зачиніть двері.
А хіба дитині можна...
Вибачте за безлад.
Що це означає?
Міс Кобел тут більше не працює.
Тепер поверх розриву на мені.
А моя команда?
Ми їх не звільняли.
Геллі Р. та Ірвінґ Б. успішно сконтактували з людьми назовні,
так само як і ви.
Зовник Ділана Джі дізнався про те, що сталося, постфактум.
Ви четверо прогриміли на весь світ.
Ви стали обличчям реформи процедури розриву.
ВСЕРЕДЬКИ Б'ЮТЬ ТРИВОГУ
- Реформу ро... - Сідайте, Марку.
Незадовго до вашого заколоту ми встановили захисні двері,
щоб ви не покидали ОМД.
Під супровід карального виконання міс Кобел гімну Кіра.
Пригадуєте?
Пригадую.
Марку, я замкнув вас у кімнаті, як тварину.
Я не проходив розриву
й пам'ятатиму про це до кінця своїх днів.
Але минулі п'ять місяців
ми питали себе, як така садистка, як Гармонія Кобел,
могла пустити корені в Lumon.
І як це нас характеризує.
Ми також знаємо, що міс Кобел була у вашої сестри,
коли ви там прокинулися.
Так. А чому?
Ми думаємо, в неї виник до вас еротичний потяг
і вона переслідувала вас і вашого зовника
для створення так званої трійці.
Що?
На щастя, їй це не вдалося.
Ви так і не сказали, де моя команда.
Ми тижнями намагалися їх повернути, Марку.
Але ніхто не погодився.
Ми розказали їм про реформи, але цього було мало.
Але не мені?
Ваш зовник наполіг на поверненні.
Власне, благав нас негайно взяти його назад.
То решта відмовилася?
Так.
Я хотів би почути це від них.
Це неможливо.
Бавтеся зі своїми кульками.
Ми прийшли сюди за годину до вас.
Як порівняти з нашим колишнім ОМД, тут тіснувато,
але зелений килим гарний.
Наш був пісочного кольору, а клавіатури – пюсові.
Пурпурові.
Ні. Пюсові, бо мене від нього нудить
і я не люблю солодкого.
До речі, а часто тут буває містер «Мілкшейк»?
Мілчік.
Що?
Мілчік, а не Мілкшейк. І я не знаю.
Марко, де можна знайти чорнило й олівці?
У шафі з припасами.
Я покажу.
- А ви справді бачили світ зовників? - Так.
А яке там небо?
Не знаю.
ШАФА ЗБЕРІГАННЯ
- Ви не бачили? - Я був зовні лише секунду,
і то мене відволік шурин.
Серйозно?
Ми склали список того, що найбільше хотіли б побачити зовні.
І небо під номером один.
А шуринів у нашому списку нема.
Дякую.
А не знаєте, у якому ми були штаті?
Бо ми троє включили в наше опитування штат Вайомінґ.
- Ви бачили пагорби? - Ні.
А який там вітер?
Ним можна дихати?
Вітаю, очищувачі.
Вітаю, міс Хван.
О ні. Гра в м'яч.
Пройдімо на кухню.
Що ж,
мене звати міс Хван.
Сьогодні мій перший день на посаді заступниці керівника.
Факт про мене: до цього я була регулювальницею руху.
Марк В.
А чому ви дитина?
Через те, коли я народилася.
Отже, я Марк В.
Я з відділу ОМД філії 5X,
де я працював з Ґвендолін І.
Цікавий факт про мене: я думав, що назавжди піду на пенсію,
коли закрили мою філію.
Тому це приємний сюрприз.
Марк С.
Добре.
Я Марк С.
І я тут уже років два.
Факт про мене...
що...
сьогодні мені пощастило завести чотирьох нових друзів.
Чудово, Марку.
Але мушу нагадати, що я ваша наглядачка,
а не подруга.
Трьох нових друзів.
Добре.
Поздоровляємо наших Марків. А тепер...
А яке ваше крило вічності?
- Іґани ворушаться? - Ні.
Мабуть, тому, що філія старіша.
А наші були аніматронні.
Навіть виконували невеличкий танець.
А ваші просто стоять? Дивно.
У моєму першому крилі Іґани були мітлами.
ХВАЛІМО КІРА!
Мітлами?
- З обличчям з тарілки. - З тарілки?
Ми були дуже бідні.
А манекени для СЛР були?
- Так. - І з чого ж?
- З мітел. - А ліфт був?
У нас був... Як же це сказати? Канат.
Боже.
Я вже йду. А ви?
Так. Якраз закінчую.
Добре. Дякую.
Моя колишня команда була збіговиськом поців.
Так і не виконали плану. Ні разу.
А ви, схоже, свою команду любили.
Тому співчуваю.
На добраніч, Марку.
На добраніч.
Усім привіт.
«Любий зовнику,
не знаю, чи ти це прочитаєш, але я пишу, щоб повідомити
про жахливі умови в кабінеті розриву,
у який ти мене перевів.
Філією керує неотесаний мужлай на прізвисько Мілкшейк».
Ой боже.
«Людина, чию тупість можна зрівняти лише з дев’ятьма постулатами.
Якщо ти й далі мене сюди посилатимеш, обмотай мене вибухівкою,
щоб я підірвав і Мілкшейка, й сам дух Кіра Іґана.
З ненавистю, твій всередько Марк В.»
Боже мій. Це вкрай серйозно.
Це не прикол?
Ви справді вважаєте мене неотесаним мужлаєм?
Чекайте, думаєте, це написав я?
Ви хотіли підставити нас усіх чи тільки Марка В.?
Такий собі хитрий хід не викрити себе?
- Не знаю, чому ви ненавидите цю команду. - Я її не ненавиджу.
Ви навіть почерк не змінили.
А знаєте, я цю команду навіть не знаю.
Я ж казав, я хочу назад свою команду.
Що з цього вам не зрозуміло?
Марку С., я позбавляю вас статусу голови відділу
й назначаю ним вашу жертву Марка В.
Приймаю.
Вас переведуть у кабінет
і регулярно перевірятимуть ваш прогрес.
Ти хоч маєш шурина, козел?
Що смішного?
Ви ж іще не знаєте, що я зробив з кухнею?
Прокляття.
Гей!
Вам не можна цього робити.
Містере Мілчік, Марк С. увірвався у ваш кабінет.
Він узяв репродуктор.
Алло. Є хтось? Правління на зв'язку? Це Марк С. з відділу очищення макроданих.
Добре. Якщо ви чуєте, вислухайте мене.
Знаю, ви бажаєте добра тим, хто пройшов процедуру розриву,
- тому мені потрібна моя команда. - Марку!
Якщо, як ви кажете, ми дійсно обличчя реформи розриву,
- то вони заслуговують на шанс. - Марку!
Благаю. Вони мої друзі!
Не дайте їм отак щезнути! Прошу вас!
Містере Мілчік, я звернувся до правління, бо не можу...
Правління не контактує зі всередьками.
Бачу, слава вашого зовника вдарила в голову вашому всередьку.
Ні, мій всередько хоче назад своїх колег, щоб ми разом служили Кіру.
Ви мене звільняєте?
Можете йти.
Чому ви просто їх не повернете?
До побачення, Марку С.
Чекайте!
- Ділане! - Марку.
- Подіяло? - Подіяло.
- А де решта? - Не знаю.
Мілчік був... Не думав, що повернуся.
- Я вже два дні як повернувся. - Що?
Так. І команду повністю замінили.
- Кобел нас замінила? - Ні.
Кобел нема. Тепер головний Мілчік.
Людина, яка на мене кидалася й порізала мій найкращий ремінь, тепер мій бос?
- От херня. - Він на тебе кидався?
Ще й як. Якщо чесно, я перший на нього кинувся,
але я ж не різав його ремінь.
«Кір прощає зрадників»?
Берте!
Ти в порядку?
Що сталося, Ірвінґу?
Що за чорт? Ірве! Що сталося? Твій зовник що, бідний?
Ну давай.
Геллі!
О боже. З тобою все добре?
Я в порядку. Ти прокидався?
- Так, це було щось. - Аналогічно.
Я так за тебе переживав.
- Скільки минуло часу? - П'ять місяців, може, більше.
А де всі?
Ходімо.
Їх нема.
Ірвінґу.
Він не виходить.
- Ірве. - Пробач, Марку.
Дай мені одну хвилинку.
Добре. Скільки скажеш.
То що тут діється? У нас неприємності?
Не думаю. Мілчік сказав, що нас почули.
Сказав, що ми знамениті.
Зірки ми всі чи хтось один?
Не знаю. Та, по-моєму, потім він хотів мене звільнити.
Чому?
Бо я підставив новеньких.
- Новеньких? - А що було назовні?
Мілчік, мабуть, уже йде сюди.
І добре. Він мені винен ремінь. А тепер розказуй.
Що як вони чекають, щоб ми одне одному розказали,
бо самі не знають, що там сталося?
Що як вони слухають, Ділане?
А де ділася камера спостереження?
Я...
Вибачте, я...
просто...
Щось не так?
Усім привіт. Я міс Хван.
Містер Мілчік чекає вас у кімнаті відпочинку.
Що це все означає? Чому їй на вигляд вісім?
Я не знаю.
То нас замінили?
На два дні.
А хто був мною?
Вони не були вашими копіями.
Вони були якісь дивні.
Навряд чи тобі слід картатися.
- Картатися? - За те, що забрав їхні життя. На хрін їх.
Я не хотів...
Я ж кажу, не картайся.
Мабуть, вони на це заслужили.
КІМНАТА ВІДПОЧИНКУ
Відділ очищення макроданих. З поверненням.
Прошу, сідайте.
Ірвінґу, ви ж не проти сісти ззаду?
Я ЗАБАВОЛЮБ!
Ви мов ходяча склянка води.
Бачу, правління розглянуло мої умови.
Мабуть, так.
БУДЬ ЯК РОБОЧА БДЖІЛКА!
Те, що ви побачите, тепер показуватимуть усім всередькам,
які переступатимуть наш поріг.
Надіюся, побачене дасть вам уявлення про почуття Lumon.
LUMON СЛУХАЄ!
Привіт. Ви, мабуть, не впізнаєте мене з такого ракурсу.
Я Адмінбудівля Lumon, філія номер 501.
І ви сидите прямо в мені.
Моє ім'я, а точніше «двер'я», непросто вимовити.
Тому звіть мене просто Lumon.
З моменту мого зачаття в 1870 році я зазнав чимало змін.
Але одне було незмінне: моя любов до працівників,
як не розірваних, так і розірваних.
Я не хвалюся,
та мій цокольний поверх – чи не найстаріше робоче приміщення розриву
у 206 країнах, у яких працює Lumon.
Ану не бігати в моїх коридорах!
Лоскотно ж.
Але що ж ощасливлює будівлю?
Це питання постало, коли четверо ОМДшників,
незадоволених розірваним життям,
змовилися здійняти те, що історики Lumon називатимуть
«Заколотом макроданників».
У мене під носом розгорнулася ціла людська драма небезпеки та інтриг.
Праведного гніву.
Спалімо цю контору дотла.
Натхнення.
Чому ми й досі працюємо тут у темряві?
І кохання.
Що за нахрін?
Заколот макроданників дав поштовх щедрим реформам.
Серед них – нові смачні закуски, як-от пастила, різана квасоля,
різдвяні м’ятні кульки й сальса.
Щ...
Ще не купилися?
ПЕРЕПУСТКА В ЗАЛ LUMON
Систему заохочень теж було реформовано,
і тепер вона включає перепустки в зал, пірнання по ананаси...
і новісіньку грайливу кімнату дзеркал.
А цікаво. Я все життя просидів біля цього дзеркального басейну,
а побачив, хто я насправді, лише завдяки смиренній мужності чотирьох ОМДшників.
Вони здійняли неабияку хвилю.
Цілу водонапірну вежу. І я вдячний за них Кіру.
Я вдячний Кіру за Заколот макроданників.
Розумію, ми всі різні...
та знайте: я щиро поважаю кожного з вас.
І не хочу бути вам тюремником.
До кінця дня ви повинні вирішити, чи хочете тут лишитися.
Не ваші зовники, а ви.
Почнете працювати над файлом, – отже, хочете лишитися.
А якщо ні, я відішлю вас на поверхню. Без злого умислу.
Може, навіть якось пригощу вас у бістро випивкою.
Як і на поверсі розриву,
у кімнаті відпочинку немає камер чи мікрофонів.
Для приватності не треба тіснитися в коморі,
як ті сардини.
Я щиро надіюся, що ви вирішите лишитися й радіти тому, що ви допомогли збудувати.
Новий розділ. Новий початок.
Для всіх нас.
Що це було?
Потужні ігри розуму. Ось що це було.
То що ви бачили там, нагорі?
Ну...
Він сказав, що мікрофонів нема.
Ага, він багато що каже, тому давайте пошепки.
Добре.
Я був у будинку сестри на святі на честь Рікена Гейла.
Що?
Ти знаєш Рікена Гейла?
Він шурин мого зовника.
Що?
І якимось дивом ми обидва знайомі з Кобел.
Очманіти.
Так. Є ще дещо.
Якраз перед тим, як мене перемкнуло, я знайшов весільну фотографію.
Видно, дружина мого зовника померла кілька років тому.
Ой чорт.
Вочевидь, це й підштовхнуло мене на процедуру розриву.
От тільки...
жінкою на фото була міс Кейсі.
Міс Кейсі – твоя дружина?
Дружина мого зовника.
Але вона ж мертва.
Знаю, але то була вона.
Тоді вона десь тут.
Ні. Я ходив у Центр благополуччя. Його нема.
Як це нема?
Отак, нема.
Боже мій. Ти в порядку, Марку?
Так. Тобто не знаю.
А ти? Що ти бачила?
Я бачила зсередини
до біса нудну квартиру.
То ти живеш одна?
Так.
Я дивилась у спортивках і футболці телепередачу про природу.
У якій футболці? На ній був пояс чи кишеня?
Був напис: «Урятуйте горил».
Кльово.
Та мабуть.
А що було потім?
Потім я вийшла надвір і побачила чоловіка. Він був схожий на садівника.
Я все йому розказала. Він подумав, що це маячня.
Але сказав, що його брат – коп
і що він усе розкаже йому.
Якось так. Вибачте, хлопці. Я спробувала.
Садівник?
Так.
Нічний садівник?
Мабуть, що так. Можливо, вдень працює на іншій роботі.
А ти, Ірве?
Думаєте, він це серйозно?
Про те, що дасть нам піти.
Що ти бачив, Ірве?
Там, нагорі, не наш світ.
От що я бачив.
Не бійся.
Можеш нам розказати.
Так, не бійся.
Навіть якщо все погано.
Ірве.
Я хочу пройтися.
- Я з ним поговорю. - Усі підемо.
Ні. Він у нормі.
Я його відговорю. А ви йдіть у кабінет. Якщо що, я вас покличу.
- Упевнений? Ти... - Але...
Ірв же передумає?
- Так. - Так.
З ним же Ділан.
І ми маємо час до кінця дня.
Так.
А на тому весільному фото ви були щасливі?
Так, щасливі.
Я не... Ми з міс Кейсі не мали одне до одного таких почуттів.
Ясно.
Що плануєш робити?
Ну...
Я її звідси визволю.
Якщо вона моя дружина...
Авжеж. Це якщо вона й досі тут.
Але, якщо по-чесному, формально вона тобі не дружина.
Обручку ж їй купив твій зовник.
Аякже.
От тільки ми з ним одна людина.
Тому це все така каша.
Каша?
- Кажеш, це все каша? Хай так. - Усе... Так. Геллі...
Узагалі-то ми з ними не одна людина.
Ми й наші зовники не однакові.
І скажу за себе – ми їм нічого не винні.
Але міс Кейсі...
Вона одна з нас.
Якщо хочеш допомогти своєму зовнику й з'ясувати, що з нею сталося...
Я допоможу.
То ти залишаєшся?
Думаю, що так.
- Ірве. Стій. - Облиш мене, Ділане.
Доб... Чувак. Як... Ти не можеш піти до кінця дня.
Думаєш?
Ірве.
Я не виконав завдання.
Що?
Я поїхав шукати Берта.
Ти з ним бачився?
Він одружений чи принаймні в нього хтось є.
Я бачив їх у вікно.
Лажа.
Я маю радіти, що він щасливий.
Так. Але, як я бачу, не радієш?
Востаннє я був щасливий, коли не знав нічого поза межами ОМД.
Коли виконував свою роботу
й не прагнув бути щасливим.
Я звідси йду, Ділане.
Ти нікуди не йдеш. Тому перестань таке говорити.
- Розумію, ти хочеш... Знаю... - Хоч спробуй.
Ти добрий друг, Ділане.
Перед тим, як піти до Берта, я прокинувся у своїй квартирі.
Що?
Я стояв перед мольбертом.
Ой чорт. Там є мольберти?
Так. Мій зовник малював коридор. Чорний коридор.
Як у кімнаті відпочинку?
Ні, інший. Темніший.
А в кінці коридору був ліфт зі стрілкою вниз.
Він намалював десятки таких.
Чорт. Чому?
Не знаю. Я хотів це тобі сказати, перш ніж піти.
Ти не підеш. Ти... Ні.
Перестань. Вислухай мене.
Мені прикро, що Бертів зовник має привабливого чоловіка чи хлопця.
Але ж ідеться не про нього. Ти закохався у всередька Берта,
я це знаю, бо заохочував тебе залицятися.
Я...
Я хочу з цим покінчити.
Добре. Тоді після того, як знайдеш чорний коридор і...
Я хочу покінчити з цим болем.
Якщо не буде його й не буде мене...
Не кажи так.
...тоді ми зможемо бути разом.
Він би цього не хотів.
Як ти знаєш?
Бо я цього не хочу.
Бо мені буде сумно
і я буду не такий продуктивний,
а я добре роблю свою справу тут, хай у чому вона полягає.
І я роблю її добре зокрема й завдяки тобі. Тому прошу, не йди.
Ділане.
Я твій улюблений бонус.
Не вплутуй сюди їх.
Я лиш кажу, що якби Берт був тут,
він сказав би тобі лишитися й з'ясувати, що тут діється.
Ділане Джі.
ПОРІГ РОЗРИВУ ВХІД ОБМЕЖЕНО
Вас хоче бачити містер Мілчік.
Добре.
ВІТАЮ, МІС КОБЕЛ
Розумію, але мені сказали, що напис виправлять.
Має бути написано «містер Мілчік».
М-І-С-Т-Е-Р-пробіл-М-І-Л-Ч-І-К.
- Мені прикро... - Містере Мілчік...
...але простежте, будь ласка, щоб напис замінили. Дякую.
Якщо дзвонитимуть про напис,
негайно з'єднуй.
Так, сер.
Ви хотіли мене бачити?
Хотів.
Дякую, міс Хван.
Хочете вибачитися за ремінь?
Вашу дружину звати Ґретчен.
Що?
Вона хотіла, щоб ви знали.
Ходімо зі мною.
І я таки вибачаюся, Ділане, за те, що не слухав вас.
За те, що не чув ваших потреб.
Гляньте.
КІМНАТА ДЛЯ СІМЕЙНИХ ВІДВІДИН ЗОВНИКІВ
Це проєкт нового ремонту,
про який я вирішив не повідомляти вашим колегам.
ЕРГОНОМІЧНІ СИДІННЯ
Кімната для сімейних відвідин зовників.
СТІНА СПОГАДІВ
Кажете, я зможу бачитися тут з сім'єю?
Якщо прийняти назву кімнати за чисту монету, я б сказав, що так.
Святі небеса.
Святіше не буває.
На жаль, усі ваші колеги – одинаки.
Тому я попрошу вас тримати це між нами...
- Ви... - ...щоб уникнути невдоволення.
Не хочу, щоб ваші друзі від вас відвернулися після всього, що ви зробили.
Ти в порядку?
Я в порядку.
А де Ірв?
Я тут.
Ірве. Ти як?
Я в нормі.
ДАРІО Р. ҐРІМАЛЬДІ
КОЛД-ГАРБОР ГОТОВО НА 67 %
ГОТОВО НА 68 %
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова