Девън!
Не, чуйте ме. Не сме щастливи. Напротив.
Бърт!
- Измъчват ни там! - Девън!
- Ние сме затворници! - Тя е жива!
УЕЛНЕС ЦЕНТЪР
ПРЕЦИЗИРАНЕ НА МАКРОДАННИ
Ти сигурно си Марк С.
Аз съм Марк У.
Кои сте вие?
Би ли използвал друго име, за да избегнем объркване?
Добре дошъл отново, Марк С.
Доста време мина.
Къде са те?
Ще зададеш въпросите си в кабинета на управителя.
Уволнени ли са?
Остави балоните във фоайето до старото ми бюро.
Да не те разсейват, имаме много за обсъждане.
- Няма да изчезнат. - Г-н Милчик, моля ви.
Преди пет месеца извършихте нещо, което се отрази болезнено на компанията.
- Пет месеца? - Засегна и мен.
Но израстването иска жертви, нали?
Нов кабинет ли имате?
Марк, това е г-ца Хуанг. Г-це Хуанг, Марк С.
Здравей.
Тя ще пази балоните, докато говорим.
Заповядай, Марк.
Затвори вратата.
- Нормално ли е дете да... - Прощавай за безпорядъка.
Какво става?
Г-жа Кобел вече не работи тук.
Сега управителят съм аз.
А екипът ми?
Не беше уволнен.
Хели Р. и Ървинг Б. успяха да се свържат с хора навън, подобно на теб.
Външното "аз" на Дилън Дж. разбра впоследствие.
И четиримата получихте международна слава.
Станахте лицето на промяната в компанията.
ПРЕВРАТ ОТВЪТРЕ
- Какво? - Седни, Марк.
Малко преди вашия бунт поставихме защитни врати на ПМД.
В тази връзка и за наказание г-жа Кобел изпълни химна на Киър.
Помниш ли?
Да.
Затворих те като животно, Марк.
И понеже не съм с разделено съзнание, ще го помня цял живот.
Но вече пет месеца се питаме как садистка като Хармъни Кобел
е успяла да пусне корени в "Лумън" и какво говори това за нас.
Знаем също, че Кобел е била у сестра ти, когато си се събудил там.
Да. Но защо?
Подозираме, че е развила мания
и е планирала да преследва теб и външното ти "аз", за да станете тройка.
- Какво? - Слава богу, че не успя.
Още не сте ми казали къде са хората ми.
Дълго се опитвахме да ги върнем.
Но всички отказаха.
Обяснихме им за реформите, но не им беше достатъчно.
Но аз съм приел?
Външното ти "аз" настояваше.
Дори ни умоляваше да го вземем пак.
Значи другите не са се съгласили?
Да.
Искам да го чуя от устата им.
Невъзможно е.
Радвай се на балоните.
Дойдохме около час преди теб.
По-тясно е от стария ни офис, но пък зеленият мокет ми харесва.
- Там всичко беше в кремаво и розово. - В лилаво.
Не, розово. Гади ми се от сладникави цветове.
Онзи Милкшейк често ли виси тук?
- Милчик. - Какво?
Името му е Милчик, не Милкшейк. И не знам.
- Марко, къде има химикалки? - В склада.
Ще ти покажа.
- Наистина ли си видял външния свят? - Да.
- Какво е небето? - Не знам.
СКЛАД
- Не го ли видя? - Излязох за малко,
но се разсеях заради зет ми.
Сериозно? Съставихме списък какво най-много искаме да видим навън.
И небето беше на първо място.
- За зетьове не сме и помисляли. - Благодаря.
В кой щат сме? Трима предполагаме, че сме в Уайоминг.
- Видя ли скали? - Не.
И какво представлява вятърът? Как те лъхва?
- Здравейте, прецизатори. - Здравей, г-це Хуанг.
Пак ще играем на топка.
Елате в кухнята.
И така.
Казвам се Хуанг.
Днес е първият ми ден като зам.-управител.
За себе си мога да кажа, че преди това бях трафик асистент.
Марк У.?
Защо си дете?
Защото съм се родила наскоро.
Аз съм Марк У. Идвам от отдел ПМД на клон 5Х.
Работех там с Гуендолин Й.
Мислех, че ще ме пенсионират, когато моят клон затвори.
Така че е приятна изненада.
Марк С.?
Добре.
Аз съм Марк С.
И работя тук от две години.
Интересното при мен...
е...
че днес успях да се сдобия с четирима нови приятели.
Чудесно, Марк.
Но нека ти напомня, че съм ти началник,
а не приятелка.
Трима нови приятели.
Добре.
Поздравления на двамата съименници. А сега...
ЛУМЪН
Как е в крило "Вечност"?
- Вашите Игъновци мърдат ли? - Не.
Сигурно защото отделът е по-стар.
Нашите се движеха. Дори изпълняваха специален танц.
Значи вашите само си стоят? Странно.
- Нашите пък бяха от метли. - От метли?
- И с тенекиени глави. - Моля?
- Бяхме бедни. - А манекени за първа помощ?
- Имахме. - И от какво бяха?
- От метли. - А асансьорът?
- Беше... Как му се вика? Въжен. - Господи.
- Тръгвам. Ще се оправиш ли? - Да, вече приключвам.
Добре, благодаря.
Предишният ми екип не струваше.
Нито веднъж не изпълнихме квотата.
Но ти явно си харесвал колегите си.
Така че съжалявам.
- Лека нощ, Марк. - Лека.
- Привет! - "До външното ми "аз".
Пиша, за да те уведомя за ужасните условия в разделния отдел,
в който ме прехвърли.
Ръководи се от някакъв перко, когото наричат Милкшейк."
О, боже.
"По глупост може да се мери само с деветте основополагащи принципа.
Ако държиш да ме пращаш тук, моля те, опаши ме с експлозиви,
за да взривя "млечния шейк" и духа на Киър Игън.
Подпис, твоето гневно вътрешно "аз", Марк У."
Господи, това е сериозно провинение.
Вярно ли е?
Наистина ли ме смяташ за перко?
Мислите, че съм го писал аз ли?
Всички ни ли щеше да натопиш?
Хитър начин да заграбиш името само за себе си.
- Защо мразиш този екип? - Не го мразя.
Дори не си преправил почерка си.
Нямам представа кои са тези хора.
Казах ви, искам си моя екип.
Какво точно не разбирате?
Марк С., отнемам ти поста началник-отдел
и го предавам на потърпевшия Марк У.
Приемам.
Ще бъдеш зачислен като редови служител и ще се отчиташ надлежно.
Имаш ли изобщо зет, гадино?
Кое е смешното?
Явно не сте видели какво направих с кухнята.
Проклятие.
Нямаш право да ровиш там.
Г-н Милчик, Марк С. е в кабинета ви. Взе високоговорителя.
Ехо, чува ли ме бордът? Марк С. от "Прецизиране на макроданни".
Ако сте там, чуйте ме.
Знам, че работите за благото на "разделените".
- Затова искам да видя хората си. - Марк!
Твърдите, че държите на реформата.
- Дайте им шанс. - Марк!
Те са мои приятели! Не може да изчезнат току-така. Моля ви!
Г-н Милчик, обърнах се към борда само защото не мога...
Бордът не контактува с редови служители.
Явно славата ти навън ти е завъртяла главата.
Само искам да си върна екипа, за да служим заедно на Киър.
Уволнявате ли ме?
Тръгвай.
Защо просто не ги върнете?
Сбогом, Марк С.
Чакайте!
- Дилън! - Марк.
- Стана ли? - Да.
- Къде са другите? - Не знам.
Милчик беше... Не очаквах да се върна.
- Аз съм тук от два дни. - Какво?
Сформирали са нов екип.
- Кобел ни е сменила? - Нея я няма, сега Милчик е шеф.
- Той ми се нахвърли и ми сряза колана. - Нахвърлил ти се е?
С ужасна злост. Е, аз пръв започнах, но не съм му съсипал колана.
"Киър прощава на предателите"?
Бърт!
Добре ли си?
Ървинг, какво е станало?
Да му се не види. Ърв, какво има? Да не ти е зле?
Хайде сега.
Хели! О, боже. Добре ли си?
Да. Събуди ли се?
- Да, беше безумно. - И при мен.
Така се тревожех за теб!
- Колко време е минало? - Поне пет месеца.
- Къде са другите? - Ела.
Няма ги.
Ървинг?
Отказва да излезе.
- Ърв? - Прощавай, Марк.
- Остави ме за малко. - Добре, спокойно.
Какво става? Не сме ли загазили?
Явно не. Милчик каза, че посланието ни е чуто, известни сме.
Всички или само един е звезда?
Не знам, но после май се опита да ме уволни.
- Защо? - Саботирах новия екип.
- Нов екип ли? - Какво изобщо е станало?
- Милчик сигурно ще нахълта. - Супер, ще му срежа колана. Разправяй!
А ако чакат да чуят от нас какво е станало, защото не знаят?
Може да подслушват, Дилън.
Къде е охранителната камера?
Съжалявам, че...
Просто...
Добре ли си?
Здравейте, аз съм г-ца Хуанг.
Г-н Милчик ви чака в стаята за отдих.
- Нищо не схващам. Какво е това дете? - Не знам.
- Значи са ни заменили? - За два дни.
- Кой беше на моето място? - Нямаше точни съответствия.
Бяха някакви странни хора.
Изобщо не изпитвай вина.
- За какво? - Че си ги закопал. Майната им.
- Не съм имал намерение... - Със сигурност са си го заслужавали.
СТАЯ ЗА ОТДИХ
ЛУМЪН
Отдел "Прецизиране на макроданни". Добре дошли отново.
Седнете, моля.
Ървинг, ти - отзад, ако нямаш нищо против.
ХРОНИЧНО РАДОСТЕН
Височък си.
Явно бордът ме е взел под внимание.
Така изглежда.
Ще видите запис, който от утре ще бъде показван на всеки нов служител.
Дано добиете представа за нагласите в "Лумън".
ЛУМЪН ВИ СЛУША!
Привет! Сигурно не ме познахте от този ъгъл.
Аз съм административната сграда на "Лумън", клон 501.
В момента седите в мен.
И името ми е засукано като коридорите ми.
Затова ме наричайте просто Лумън.
Претърпях много промени от създаването ми през 1870 г.
Но едно е неизменно - любовта ми към моите служители,
били те с разделено съзнание, или не.
Не че се хваля, но сутеренният ми етаж е един от най-уредените
сред всички 206 държави, в които "Лумън" оперира.
Не тичай по коридорите ми!
Гъдел ме е.
Но какво прави една сграда истински щастлива?
Този въпрос изникна, когато четирима служители на ПМД,
недоволни от разделения си живот,
тайно организираха преврат, който ще остане в историята ни
като Бунта на отдел "Макроданни".
Буквално под носа ми се разрази опасна драма с неочаквани обрати.
- Видяхме прояви на възмущение. - Да изгорим това място до основи.
Плам.
Защо продължаваме да работим в пълно неведение?
И любов.
Моля?
Бунтът на отдел "Макроданни" доведе до значителни реформи.
Сред тях - нови вкуснотии като ошав от плодове и зеленчуци,
коледни бонбонки и салца.
Още ли имате колебания?
Поощренията също вече са различни -
от пропуски за коридорите до водно хамкане на ананаси
и посещение в чисто новата ни зала с криви огледала.
Странно е. Цял живот се оглеждам в езерцето отпред,
но чак сега тези четирима герои от ПМД ми разкриха истинската ми същност.
Голям фурор направиха.
Права си, Водна куло. И благодаря на Киър за тях.
Благодаря на Киър за Бунта на отдел "Макроданни".
Между нас има различия,
но държа да знаете, че истински уважавам всеки един от вас.
Няма да ви държа насила.
До края на деня очаквам да решите дали искате да останете.
Не външното ви "аз", а вие.
Ако започнете да работите, значи оставате.
Ако ли не, ще ви пратя на повърхността по живо, по здраво.
Може дори да ви почерпя в някое бистро.
Както в целия разделен етаж, в стаята за отдих няма камери и микрофони.
Не е нужно да се завирате в склада, за да се уедините.
Искрено се надявам да останете и да се насладите на реформата.
Ново тримесечие. Ново начало.
За всички нас.
- Какви ги дрънкаше? - Нарочно ни мътеше главите.
Какво видяхте горе?
- Той каза, че нямало микрофони. - Нямам му вяра, шепни.
Бях на събиране у сестра ми в чест на Рикън Хейл.
- Какво? - Познаваш Рикън Хейл?
- Зет е на външното ми "аз". - Какво?
И поради някаква причина и двамата познаваме Кобел.
- Това е откачено. - Обаче има и друго.
Точно преди да се превключа, открих сватбена снимка.
Явно моят човек е останал вдовец преди няколко години.
Лошо.
Отчасти затова се е решил на разделяне, само че...
Жената на снимката беше г-жа Кейси.
- Г-жа Кейси е твоя съпруга? - На външното ми "аз".
- Но е мъртва. - Знам, странно е, но беше тя.
Значи е тук, долу.
Не, уелнес центърът го няма.
- Как така го няма? - Просто липсва.
Господи. Добре ли си, Марк?
Да. Всъщност не знам.
А ти какво видя?
Бях в един...
адски скучен апартамент.
Значи живееш сама?
Да.
Гледах някакъв научнопопулярен сериал по анцуг и тениска.
Каква тениска? Имаше ли някакъв надпис или джоб?
Беше като на природозащитник.
- Яко. - Да, сигурно.
И после?
Излязох навън и попаднах на някакъв мъж. Приличаше на градинар.
Обясних му всичко, но май не повярва.
Обаче рече, че брат му е полицай и ще му разкаже.
Не знам. Съжалявам, поне се опитах.
Градинар?
Да.
Нощна смяна?
Май да, сигурно работи друго през деня.
А ти, Ърв?
Той дали говореше сериозно?
Че ще ни пусне да си тръгнем?
Ърв, какво видя?
Не ни е мястото там.
Това видях.
Хайде де.
Сподели с нас.
Не се притеснявай.
Дори да е лошо.
- Ърв. - Просто искам да се поразтъпча.
- Оставете на мен. - Не...
Нека поговоря с него, вие се върнете. Ако ми трябвате, ще ви повикам.
И все пак...
Ърв ще се съвземе, нали?
Да, Дилън ще го успокои.
- А ние трябва да решим до края на деня. - Да.
Изглеждахте ли щастливи на сватбената снимка?
Да.
Никога не съм... С г-жа Кейси не сме усещали близост.
Ясно.
И какво ще правиш?
Ами...
Трябва да я измъкна.
Щом е моя съпруга...
Естествено, стига още да е тук.
Макар че всъщност не е твоя съпруга.
Онзи отвън е купил пръстена.
Да.
Но донякъде сме един и същ човек.
Положението е малко мъгляво.
- Мъгляво? Така ли смяташ? - Да. Слушай, Хели...
Не сме един и същ човек.
С външните ни двойници.
И според мен нищо не им дължим.
Но г-жа Кейси е...
Тя е една от нас.
Ако искаш да помогнеш на външния и да разбереш истината,
разчитай на мен.
Значи ще останеш?
Мисля, че да.
- Ърв... - Остави ме, Дилън.
Не можеш да си тръгнеш преди края на деня.
- Сигурен ли си? - Ърв.
Изневерих на целите.
- Какво? - Отидох да намеря Бърт.
И видя ли го?
Семеен е. Или поне не е сам.
- Видях ги през прозореца. - Гадно.
Трябва да се радвам за него.
Да, но май не се радваш, а?
За последно бях щастлив, когато само работех.
Справях се добре
и не гонех щастието.
- Ще напусна. - Не е "напускане", не му викай така.
- Искаш да... - Поне се опитай.
Ти си добър приятел.
Преди да отида при Бърт, се събудих вкъщи.
Какво?
Стоях пред някакъв статив.
И стативи ли има там?
Външният ми двойник бе нарисувал коридор. Тъмен коридор.
- Като пред стаята за отдих ли? - Не, по-мрачен.
В края му се виждаше асансьор със стрелка надолу.
- Имаше куп еднакви картини. - Но защо?
Не знам. Но исках да ти го кажа, преди да си тръгна.
Никъде няма да ходиш. Стига, чуй ме.
Съжалявам, че външният Бърт си има секси съпруг,
но той не е важен, защото ти се влюби в този тук.
Знам го, защото аз ви насърчих.
Искам да се свърши.
Добре, тогава след като откриеш тъмния коридор...
Искам да не ме боли.
- Ако и двамата спрем да съществуваме... - Не говори така.
По някакъв начин ще сме заедно.
- Той не би го искал. - Откъде знаеш?
Съдя по себе си.
Много ще ми е тъжно
и продуктивността ми ще спадне,
а ми се удава това, което правим, каквото и да е то.
Отчасти и заради теб. Затова не си тръгвай, моля те.
Дилън.
Аз съм ти любимец.
Да не правим класации.
Казвам само, че ако Бърт беше тук,
щеше да ти каже да останеш и да разбереш истината.
Дилън Дж.
РАЗД. ПРАГ - ОГРАНИЧЕН ДОСТЪП
Г-н Милчик те вика.
Върви.
ЗДРАВЕЙТЕ, Г-ЖО КОБЕЛ
Знам, но казаха, че ще бъде оправено.
Трябва да е г-н Милчик.
Г-тире-Н-интервал-М-И-Л-Ч-И-К.
- Разбирам. - Г-н Милчик.
Но ви моля да решите проблема. Да, благодаря.
Ако се обадят за поздрава на екрана, веднага ме свържи.
Добре.
Викали сте ме?
Да.
Благодаря, г-це Хуанг.
Ще се извините за колана ли?
Жена ти се казва Гретчен.
Какво?
Тя искаше да знаеш.
Ела с мен.
И прощавай, че не те изслушвах, Дилън.
И не ти съдействах.
Погледни.
АПАРТАМЕНТ ЗА ПОСЕЩЕНИЯ НА ВЪНШНИ БЛИЗКИ
Това са скиците за друг ремонт, за който премълчах пред колегите ти.
Апартамент за посещения на външното семейство.
И ще мога да се виждам с близките си?
Ако съдим по името на помещението, отговорът е "да".
- Ще падна. - Има защо.
За жалост, останалите ти колеги не са семейни.
Затова те моля да си остане между нас.
- Значи... - Само за да избегнем сръдни.
Не искам приятелите ти да се настроят срещу теб.
Всичко наред ли е?
Да.
Къде е Ърв?
Ето ме.
Ърв, добре ли си?
Да.
ДАРИО Р. ГРИМАЛДИ
КОЛД ХАРБЪР ЗАВЪРШЕНО НА 67%
ЗАВЪРШЕНО НА 68%
Превод на субтитрите Боряна Богданова