Це…
Так. Сюди.
Добре. Дихай.
Ми всередині якогось Agri-Jet.
Це холодильний склад в Альбукерке, в Нью-Мексико.
Господи.
Тут холодно.
Давайте покажу вам, де я. Щоб ви мали уявлення,
проведу вам екскурсію.
Склад величезний.
Футів сто в довжину.
Не знаю, скільки це в метрах, але чимало.
І він під зав'язку забитий
величезною кількістю…
чогось в отакій…
плівці.
А що ж усередині?
Ну…
Краще один раз побачити, еге ж?
Я вам покажу, самі подивіться.
Добре.
Тримаю.
Ви це бачите?
Так.
Це…
Це не індичатина.
Точно вам кажу.
Що вони з усім цим роблять?
Угадайте.
Просто вгадайте.
Бо склад весь забитий
людськими тілами.
Їхніми кінцівками!
Їхніми частинами.
Усе герметично запаковане.
Ось для чого тут цей завод.
І це робиться прямо в нас під носом.
Вони поспіхом виїхали з міста,
але гарантую, що перед цим
вони, певно, працювали тут по три зміни на день.
А що за тими дверима?
Це м'ясорубка завбільшки з автобус і чани,
чани для готування.
Чекайте, гляньте, що в них.
КЕРОЛ СТУРКА СЬЄЛО-РОСАДО – АЛЬБУКЕРКЕ
ЄДИНА
Рівно два мільйони чотириста тисяч.
Ставлю всі.
Усі.
П'ять мільйонів доларів.
Рекордна ставка.
Ти впевнений?
Розкрийте, будь ласка, карти.
Стріт-флеш.
Флешрояль.
Сильніша комбінація.
Агов, грай свою роль.
Ви виграли цього разу, месьє Діабате,
але удача колись та закінчиться.
Колись, можливо…
але не сьогодні.
Це вам, мадам.
Це була честь.
Хто ще з нами?
Ходімо, мої красуні.
Наступного разу.
Мав за радість!
А ви?
- Жуетт. - Жуетт!
Давайте до нас, дорогенька.
Нам страшенно прикро, любий,
але ми мусимо негайно піти.
Що? Чому?
До тебе їде гостя.
Якщо хочеш, можеш піти з нами.
Я так з нею не можу.
Рано чи пізно доведеться поговорити.
А ми не встигнемо швиденько…?
Жуетт.
Будь тут. Прошу, будь тут.
ЛАСКАВО ПРОСИМО, КЕРОЛ
КЕРОЛ, ЗУСТРІЧ У ВЕРОНА СКАЙ-ВІЛЛІ НА 30 ПОВЕРСІ
Агов.
Я тут.
Ви якраз вчасно, Керол.
Коли вони йшли, сказали вам, що я їду?
- Чому ви залишилися? - Привітати вас.
Ні, дякую.
Я за це вдячна.
Навряд чи вони сказали, чому я їду.
Вони б нізащо не сказали.
Знадобиться щось міцніше за шампанське,
коли побачите, що я привезла.
У цьому…
вашому сараї є телевізор?
Вражає.
Добре.
Що тут у вас? H… HDMI. Добре.
Це чергове ваше відео?
Ви бачили мої відео?
Вам прислали мої записи?
Аякже.
Вони дуже якісні.
Вельми драматичні.
Ну, могли б і…
Забудьте.
Коли побачите оце…
Скажу так…
Воно шокує.
Не хочу бути банальною,
але вам краще сісти. Я серйозно.
Кажу вам, те, що ви зараз побачите…
Про те, що вони їдять людей?
- Що? - Це таки шокує.
А як ви… Як ви могли…
З вашого дозволу.
Вітаємо, Керол. Ми Джон Сіна,
і ми відповімо на питання, які могли у вас виникнути
про наше харчування.
Як знаєте, ми навмисно не вбиваємо, не шкодимо
і не втручаємося ні в які форми життя.
Це обмежує нам доступ до споживання.
Кажучи «ніякі форми життя», ми маємо на увазі й рослинний світ.
Ми не збираємо пшеницю, кукурудзу чи рис.
Не зриваємо з дерев яблука.
Якщо яблуко саме впаде з дерева,
тоді так, ми його з вдячністю з'їмо.
Ми збираємо будь-яку падалицю, яку можемо знайти.
Плюс, є мільярди одомашнених тварин,
переважно корови, яких потрібно доїти.
І є ще мільйони тонн уже готових харчових продуктів,
перероблених ще до нашого приєднання.
Поки що картина непогана, так?
За винятком однієї прикрості.
На момент цього запису нас 7 348 292 411.
А це багатенько ротів.
У нас дефіцит калорій,
і щоб його компенсувати, нам довелося вжити певних заходів.
Ми живимося оцим.
Триста мл цієї рідини з тривалим терміном зберігання містять 300 калорій.
ХАРЧОВА ЦІННІСТЬ
Тобто для добової потреби 2 400 калорій
людині з комплекцією Джона Сіни щодоби потрібно вісім таких картонок.
Більшим особам потрібно більше. Меншим – менше.
Що ж у картонці?
Ну, багато що.
Цю рідину виробляють по всьому світу,
тому рецепт різниться залежно від місцевої доступності інгредієнтів.
Здебільшого це запаси вищезгаданих харчових продуктів,
особливо тих, що можуть зіпсуватися.
Крім того, кожна картонка містить від восьми до 12 відсотків
того, що ми називаємо БЛП.
Білка людського походження.
І так, це саме те, що я озвучив.
Щодня через природні причини й нещасні випадки гине майже 100 000 людей.
Їхні останки, які б інакше пропали намарно, –
наше джерело БЛП.
Ми шануємо пам'ять про цих людей і цінуємо їхню жертву.
Чи споживали б ми БЛП, якби мали інші варіанти?
Ні.
Упродовж історії більшість культур, хоч і не всі,
негативно ставилися до антропофагії.
Чесно кажучи, ми й самі від неї не в захваті.
Але вибору в нас небагато.
Запевняємо, Керол, вам не доведеться споживати цей продукт.
Хіба що ви самі захочете, що, як на нас, малоймовірно.
Ми ніколи й ні в якій формі не подамо вам БЛП.
Ми й надалі будемо залишати для вас найсвіжішу
й найкращу падалицю та запаси.
Надіємося, це все прояснює.
Як завжди, ваш добробут для нас понад усе.
МАЄТЕ ПИТАННЯ? ДЗВОНІТЬ!
Якщо маєте коментарі чи зауваження, дзвоніть і лишайте повідомлення.
Нам жаль, що ми не можемо спілкуватися безпосередньо,
але нам поки що потрібен простір.
То ви про все це знали?
Як… Коли…
І давно?
З тиждень тому я з цікавості спитав у Джона Сіни:
«Чому ви п'єте так багато молока?»
Ми разом тусили.
Він навчав мене силового прийому «захід сонця».
І як ви відреагували?
Хоч якось відреагували?
Як я вже казав, це шокує.
І дуже.
Мабуть, допомогло те, що я мав час про це подумати.
Мушу сказати, Джон Сіна навів досить обґрунтовані аргументи.
А французькою він ще переконливіший.
Це не Джон Сіна.
Боже мій, чому ви такий…
А як же те, що в Іспанії вони сказали, що вони всі вегетаріанці?
Так, я спитав про це Джона.
Він мені нагадав, що формально вони сказали,
що воліли б бути вегетаріанцями.
Чудово, то всі юристи світу вижили.
Керол, до вашого відома,
я не в захваті від думки, що вони їдять людську плоть.
Ніхто з нас не в захваті.
Нас?
Кого «нас»?
Решти вцілілих.
Таких, як ми з вами.
Ми спілкуємося.
Ви спілкуєтеся?
Усі дванадцятеро?
Усі, крім одного: джентльмена з Парагваю.
Супровідники роблять кроки, але він не йде на контакт.
Але решта 11 – так.
То ви одинадцятеро…
Що? Ви бачитесь?
Приносите їжу і всяке таке?
- Ми іноді збираємося. - Ясно.
Щовівторка й щоп'ятниці.
Це чимало перельотів.
Ми спілкуємося через Zoom.
Авжеж.
І про що ви говорите?
Не про порятунок же людства, бо цю тему ви швидко закрили.
У певному сенсі – так.
Керол, Джон Сіна не сказав, що навіть з наявністю БЛП
у наступні десять років більшість населення світу помре з голоду.
- Хто це каже? - Вони.
Якщо на них натиснути.
Ми хочемо вберегти їх від цього.
На недавній зустрічі ми підняли тему роботизованого фермерства.
Однак для цього їм би довелося створити й запрограмувати роботів.
Вони оцінили нашу ідею.
Ще б пак.
А ви обговорювали можливість залучення до ваших зустрічей мене?
Я ж…
Я професійна письменниця, і без образ,
але я можу хоч цілий день фантазувати про роботів.
Ми…
Ми проголосували.
Рішення було не одностайне,
але більшість висловила побоювання, що ваша присутність може…
зашкодити.
Та й неангломовні учасники трохи образилися,
що ви не запросили їх на нашу зустріч в Іспанії.
Мені жаль, Керол.
Зрештою ви тут ні при чому.
І ніхто ні при чому, якщо вже на те пішло.
Аякже. Я це розумію.
Де тут найближчий туалет?
Але їй так самотньо.
Так, знаю.
Добре.
І я за вами сумую, мої любі.
До зустрічі.
Ви прокинулися.
І знову ви вчасно.
Прошу, сідайте.
Вигляд апетитний. Дякую.
То…
які у вас плани?
Ну, ви, мабуть, хочете від мене відпочити.
Мені приємна ваша компанія, Керол.
- Ви любите бути один. Розумію. - Ні.
Я думала знайти собі власний номер,
привести себе до ладу, а потім
ми б знов зустрілися.
Іще б поговорили.
Та я приколююся.
Браво.
Правда в тому, що я мрію чкурнути з Лас-Веґаса.
Це місто – мов попільничка вартістю трильйон доларів, ще й уся у вогнях.
Не в образу вашому новому місту.
Ні, я не ображаюся.
Тут вам ні разу не Альбукерке.
Керол, ви завжди можете мені подзвонити.
Наберіть нуль, і мене знайдуть, де б я не був.
Дякую.
Як ви кажете,
«давайте про себе знати».
Аякже.
Може, у вас виникнуть ідеї, як урятувати цих людей від голоду.
Ну, не знаю.
Може, сказати, хай зірвуть яблуко.
- Ого. - Вибачте.
Я не хотіла.
Та ну на хер, хотіла.
Я хотіла, але…
не так, як це прозвучало.
Я не якесь чудовисько.
Просто я…
Вони самі це з собою роблять.
Самі обирають голодувати.
- Вони це бачать не так. - Послухайте,
цих сектантів можна врятувати тільки зробивши їх такими, як вони були.
Усе можна повернути назад.
Допоможіть мені з'ясувати як.
Ви серйозно вважаєте такий світ кращим,
бо тут так мирно?
Щойно вони змінять нас, ми теж будемо голодувати.
Про це ви не думали?
Нас не можуть змінити
без нашої згоди.
Як це?
Схоже, що вірус може на нас подіяти
тільки через безпосереднє вживлення в наші стовбурові клітини.
А щоб їх отримати, їм треба спершу дістати їх з наших тіл.
Що?
Це робиться введенням великої голки в кістку стегна.
Процедура болюча.
І дуже інвазивна.
А без нашого дозволу вони цього зробити не можуть.
Коли ви про це дізналися?
Вони з'ясували це тільки вчора.
І, кажу вам, не в захваті від цього.
Мене спитали, чи дам я згоду.
Я сказав:
«На жаль, наразі я волію цього не робити».
Вітаємо, Керол.
Це запис.
Можете після гудка залишити повідомлення і попросити все, що вам треба.
Ми постараємося це надати.
Наші почуття до вас не змінилися, Керол.
Але після всього, що сталося, нам потрібен простір.
Це я.
Чи правда, що вам потрібні наші стовбурові клітини, щоб зробити з нас вас?
І чи правда, що вам потрібна наша усна згода
на забір стовбурових клітин?
Керол.
ЦЕ ПРАВДА, КЕРОЛ. ЩОДО ОБОХ ПИТАНЬ.
Вітаємо, Керол.
Це запис.
Можете після гудка залишити повідомлення і попросити все, що вам треба.
Ми постараємося це надати.
Наші почуття до вас не змінилися, Керол.
Але після всього, що сталося, нам потрібен простір.
Я офіційно заявляю, що я не даю згоди.
Ви й пальцем мене не торкнетеся.
Повторіть мої слова.
МИ ВАС ПОЧУЛИ, КЕРОЛ. ВИ НЕ ДАЄТЕ ЗГОДИ.
З ВАШОГО ТІЛА НЕ БРАТИМУТЬ СТОВБУРОВІ КЛІТИНИ.
ВАШЕ ПОБАЖАННЯ БУДЕ ВИКОНАНО.
Це ваша машина?
Так.
Цікавий вибір.
Як і у вас.
ПН – ВТ СЕРЕДА – ЧЕТВЕР
Хай там як, а світ робить усе можливе.
Він за вами скучив.
Зося за вами скучила.
Вони хочуть повернутися, Керол.
Просто чекають, коли ви зміните своє ставлення.
На хер їх.
Обережно, ноги.
8.613.0 КГЦ
КЕРОЛ СТУРКА СЬЄЛО-РОСАДО – АЛЬБУКЕРКЕ
Дванадцятка вцілілих…
Дванадцятка?
…вітаю вас. Я Керол Стурка.
Дехто з вас мене вже знає.
А з деким я ще не знайома.
Але… якщо ви ще серед нас,
то це повідомлення для вас.
Існує спосіб повернути все назад.
Знов зробити світ таким, яким він і має бути.
Як я це знаю?
Бо сьогодні вранці постраждалі люди, інші,
фактично самі мені це сказали.
Бо вгадайте що?
Вони не вміють брехати.
І це ще один факт, який я з'ясувала.
Цей інопланетний вірус, чи що воно таке,
не дає їм брехати.
То який же власне вихід?
Цього мені не сказали.
Але вони так не хотіли мені казати,
що всі аж розплакалися.
Вочевидь, по всьому світу.
І це розтривожило принаймні одну з вас.
А після того
вони всі виїхали з міста, в якому я живу,
лишивши мене тут геть саму.
Для мене це знак, що я на правильному шляху.
Я розумію, що дехто з вас
думає, що такий світ кращий:
з нововіднайденим миром, любов'ю й розумінням.
Радійте цій думці.
Смакуйте її.
Бо це може бути остання ваша думка.
І як настане день, коли вам нав'яжуть мир і любов,
хтозна, можливо, в ту останню швидкоплинну мить
ви усвідомите, як сильно дорожили своєю індивідуальністю.
Якщо тут хтось є, раджу негайно звідси піти.
ПЕРУ – БОЛІВІЯ – ПАРАГВАЙ
Вітаємо, синку.
Ми раді тебе бачити.
Ти, мабуть, голодний і збентежений.
Чи можемо ми відповісти на твої запитання?
Скажи нам. Що ми можемо для тебе зробити, синку?
Не звіть мене сином. Ви мені не мати.
Моя мати – сука.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова