Kde je kotel s cukrovou vatou?
Potřebuju ho.
Včera bylo pozdě.
Nikde ho nevidím.
Děkuju. Tady je.
Děkuju.
ČARODĚJKY Z WESTWOODU
A co ta vata? Je to jenom podělanej kotel.
Pardon. Moc se omlouvám. Velkou akci organizuju poprvé.
Ty jo, ahoj.
- Ahoj. - Úžasnej mejdan.
- Díky. - A to stává za hovno.
Děkuju.
Měla jsem moc koktejlů a, mamacita, chci vědět, kam půjdeme pak.
Ve Vancouveru je totiž skvělej strip klub, kde mají ty nejlepší ústřice.
Já chci stihnout let v 17:00, abych mohla aspoň uložit děti.
- Ale zní to dobře. Díky. - Seš správná mamka.
To se mi líbí. Super.
Ale kdo se těší na pařbu na fesťáku Austin City Limits příští víkend?
- Tahle ježibaba. - A tahle baba.
- Pobavíme se. - Jo.
Zapaříme ve všech městech Severní Ameriky a týden v Soulu.
- To zní jako výhrůžka. - Výhrůžka to je.
Musím toho chlapíka někam postavit, takže…
Běž, holka. Ten prevít je rozkošnej.
Sakra.
Změna odletové brány.
Cestující letu 216 ať se dostaví k bráně 41B.
Sakra.
Hej, pohlídáte mi věci?
- Co? - Moje věci. Pohlídáte je?
Radši ne.
Díky.
Co? Já…
Zlatíčko, pojď do postele.
Pojď. No tak, zlato.
Tak.
Odpočiň si, jo?
ČISTĚ PLATONICKY
- Tady jsi. Čau. - Čau, spolubydlící.
Tu máš Bloody Mary.
- Jako vyprošťovák, víš? Jo. - Paráda.
Co dneska plánuješ? Mám pár věcí, se kterýma bys mi mohl pomoct.
- Jo. Klidně. - Bezva.
To je to nejmenší.
Jakože hned?
- Můžeš je odnést na půdu? - Jasně. Kterou?
Všechny.
- Díky, kamaráde. - Jo.
Čau, holka. Doslova nic. Co u tebe?
Haló, můžeš se kouknout, jestli tam nejsou myší bobky?
Nemáš pro mě rukavice, roušku nebo tak?
Roušky nefungujou.
Potřebuju přemístit poslední věc.
- Nepůjdu! Ne! - Do domova důchodců!
- Nikam! - Na tvým názoru nezáleží!
Jdeš, ty stařeno!
- Je zdravá. - Nejdu!
- Na co čekáš? Chyť ji! - Pardon.
- Kdo je to? - To neřeš.
- Kdo? - Kámoš vaší dcery.
- Vem ji! - Co na tý děvce máte?
Tak to bychom měli.
DOMOV DŮCHODCŮ
Proč jsem se toho bála? Nezajedeme do Panda Expressu?
Nemám hlad.
Fajn, zbyde víc pro mě.
Kojot zadržel dech a vrazil klíč do zámku.
Dveře se rozlétly.
Hala byla tmavá a opuštěná.
Ze tmy začaly vystupovat obrysy.
Zločin to byl dokonalý, ale byl v tom jeden háček.
Kojot o něm věděl.
Ach bože.
Prosím tě, soustřeď se.
Hučení serverů přehlušilo Kojotovy kroky.
Kojot se opět strefil do černého.
Budou však na to jeho programátorské schopnosti stačit?
No tak, vyřeš to.
Podle hlavního právníka byla dohoda pasé. Bylo po všem.
Nebo ne?
Proč je psaní tak náročný?
Zasekl jsem se. Mám tvůrčí blok.
Jde to hladce a pak najednou narazím.
- Není to součást toho procesu? - Asi jo. Ale ubíjí mě to.
Co na to říká Sylvia?
My teď o mojí knize moc nemluvíme.
To je možná ten problém.
Dala mi jasně najevo, že mi nevěří a Brett Kojot je trapnej.
Mám se vrátit do práce a pravidelně domů nosit výplatu.
To že řekla?
Tak obšírně ne.
A co přesně teda řekla?
Že jí vadí, že jsem s ní tu výpověď neprobral.
- No jo. - Mně se to popravdě taky nelíbilo.
Bylo to trochu divný.
- Zastínil jsi Franka. Byl to jeho večer. - Jo? Mám mu napsat?
To by asi nechtěl.
Je na roční výletní plavbě. Sdílí fotky s tou svojí druhou rodinou.
Šedesátiletej chlap s miminem je mi proti srsti.
Je to divný.
- Kam zajdeme potom? - Já musím zpátky do práce.
Mám práci.
Pracuju celej den.
Aha, jo.
Ahoj.
- Ahoj! - Ahoj.
Už je to dlouho.
- Jo. - Pár týdnů.
Už děti skoro nevozím.
- Skvělý. - Ne, vlastně mi to chybí.
Vůbec nebývám doma.
O víkendu musím na jakejsi Austin City Limits.
They Might Be Giants zahrajou písně ze seriálu a já pořádám afterparty.
- To zní dobře. - Zezačátku to dobrý bylo.
Teď je mi akorát smutno po rodině a mým životě.
Kecám. Dobře to nezní.
Tys toho Teen Robota viděla? Je to děs.
Viděla. Pořádáme všechny akce. Jo a je to seriál pro desetiletý kluky.
Já vím. Nadchl mě pro něj Sam.
Ale Tori Spelling je jako robotí máma boží.
Krásnej comeback. #HotToriSummer.
Seš normální? Proč na to koukáš?
Vyhýbám se Willovi.
- Co je s Willem? - Bože, ani se neptej.
Bydlí u mě několik týdnů.
Proč ho mám na krku? Sotva ho znám.
Dělá vůbec něco?
Chystá pop-up k Ubohýmu baru.
Já na to prostě nemám kapacitu.
Připravuje pop-up?
Jo. To napadlo mě. Chce nalákat investory.
- On ti to neřekl? - Ne. Nejsme spolu v kontaktu.
Chápu, žes ho nechala mně, ale jak se ho mám zbavit?
Jeho se zbavit nedá. Zkusila jsem všechno.
Jo.
Jednu věc jsi asi nezkusila.
To jsem nečekal.
- Jo. Já taky ne. - Jo.
Musím tě varovat, že se na chlapy dost upínám.
Měla jsem problémy s tátou.
Aha, fajn.
- Možná bych se měl odstěhovat. - Ne.
- Ale jestli to chceš, chápu tě. - Bylo by to divný.
- Ale díky. - Já děkuju.
Čau. Ještě jednou díky, že u tebe můžu bydlet.
Vím, že toho máš moc. To domácí vězení a tak.
Úplně v pohodě.
My dva jsme jak jedna rodina.
Tak si navzájem pomáháme.
Jo. Bývalá nevlastní rodina, ale díky.
O něco bych tě ale poprosil.
Zajdeš mi do obchodu pro další energiťáky Celsius?
- Rád. - Tak to je bomba, kámo.
- Díky. - Díky moc, kámo.
- Není zač. - Seš nej.
Máš tam nějaký videohry?
A kdy jako vyrazíš?
Mám jít hned teď?
Jo, nějakej problém, nebo co?
Teď jsem přišel a přinesl ti celej pakl.
Už jsem ho vypil. Seš mimo? Spočítej si to, Wille.
Omare, chápeš ho? Chtěl bych Celly, kdybych ho nepotřeboval?
Nechtěl.
Nenapadlo tě pít toho Celly míň?
Proč? Vždyť je 100% přírodní.
Bez umělých konzervantů a aromat.
Je přirozeně přírodní. Prokázali, že Celly 100% funguje.
To znamená doslova kulový. Je to drink. Nemá jak fungovat.
Je klinicky prokázaný, že funguje.
Jak jako funguje? Je to jen drink.
- Funguje. - Funguje všechno.
- Něco si o tom zjisti. - Kdo to řekl?
- Klinika. - Co žvaníš?
Nedává to smysl. Co tady děláš?
- Chápeš ho? - Nechápu.
Vyšiluješ, seš závislej. Kolik jich denně vypiješ?
- Jedenáct, vole. - To je moc, vole.
Je prokázaný, že fungujou!
- To nic neznamená! - Co to meleš?
- Už mlč. Úplně ti přeskočilo, ty magore. - Bože!
Píšou, že máš pít maximálně dva.
I Celsius říká, ať ho nepiješ.
- To oni musí. - Hovno musí.
Určitě je na to předpis.
Na jakej drink napíšou, ať ho nepiješ?
Wille! Chlapi, Wille, dost!
Já ti tu drogu dodávat nebudu. Ať ti ho koupí on.
Jsi tady novej, takže Celsius kupuješ ty.
Když nechceš, sežeň novýho spolubydlícího a bude ho kupovat on.
Když ti sem najdu někoho dalšího, nebudu ti muset kupovat Celsius?
- Hodně štěstí. - Budeš tu mít tisíc lidí.
Nikdo tě nebude chtít zásobovat.
- Hustý. - Já kámoše rád.
- Super. - To se hodí.
Mohli by hrát Reggieho hru.
Kámo, jako fakt? Vážně… Wille, s těma táckama nás děsíš.
- Co řešíš? - Pravda. Já nic.
- Víš, kdo válí? Caitlin Clark. Miluju ji. - Ty seš mimo.
Nevydržíš dvě sekundy u jednoho tématu.
Budu jak Ryan Reynolds s fotbalem, akorát že s WNBA.
- To by bylo. - Jo. Budeš vlastnit tým v WNBA.
Nesmíš na krok ven, ty idiote.
Omare, o víkendu dělám pop-up.
Pomůžeš mi s tanky na pivo?
Ne.
Letím horkovzdušným balónem.
Přímo před náma s někým virtuálně šuká.
Fakt? Co tam máš?
Samej zadek a buclatý kaktusy.
Jsem moc ráda.
Vítám v bílém křesle svou drahou přítelkyni Sylvii Greevesovou.
Sylvie, povyprávěj nám svůj příběh.
Momentálně dělám organizátorku akcí v produkční společnosti.
Tajemství mladého Darcyho milujeme.
Žereme Masona Granda.
Takže, Sylvie, řekla bys, že vaši rodinu nyní živíš ty?
Asi ano.
To jsem doteď neznala.
A jaký je to pocit?
A nezapomeň. Neboj se mluvit upřímně.
Sedíš v bílém křesle. To je chráněná značka.
Rozpovídej se. Maminkám to pomůže.
Je to dobrý pocit.
Jo. Někdy je to náročné a občas se cítím osaměle,
když mám svůj vlastní podnik… malý podnik, ale cítím se doceněná.
Ono se o tom nemluví,
ale návrat do práce po tom, co jsi vychovala tři děti, je vážně…
Pořad Rozbít skleněný strop s Katie Fieldsovou
vám přináší ZipRecruiter.
Sponzoruje tě ZipRecruiter?
Ne, ale nezní to dobře?
A jsme zpátky.
- Je to fakt nutný? - Jo, je to nutný.
Baví tě to?
Hrozně moc.
- Mluv přirozeně. - Jo, promiň.
Ahoj. Dobrý odpoledne.
Ty jo, zázrak. Konečně mi ze zahrady zmizí ty kotle.
Jo. Všechno je nachystaný a můžu jet.
- Jen ty? - Nikdo mi nechce pomoct.
Ale zvládnu to. V pohodě.
Super.
Do prdele.
No tak.
- Kurva. No tak. - Hej. Můžu ti pomoct? Ničíš mi zahradu.
Co Charlie? Jsou těžký jako kráva a on je silnej.
Není doma. Já můžu.
Znáš Celsius? Je strašně dobrej. Přírodní. A je klinicky prokázaný, že funguje.
- Co to znamená? - Že funguje.
- Co to znamená? - Že…
Zajímá tě, jestli funguje? Ano, funguje, protože to prokázali.
- Jak funguje? Nerozumím! - Prostě funguje. Prokázali to.
Na. Ochutnej ho.
- Mango? - Galaxy Vibe.
- Páni. - Jo.
- Ty bublinky. - Dobrý.
Ale nepij toho tolik tak rychle.
Obsahuje hodně kofeinu.
- Jo. - Na mě nemá vliv.
- Snad. Raz, dva… - Jdeme na to.
Jo. Už…
Musíš s tím zakývat.
Kývu!
To je fakt úplně přírodní?
- Stoprocentně. - Neuvěřitelný.
- Mazec. - Výborný.
- Na zelenej čaj se vyseru. - Serem na zelenej čaj!
Funguje to. Je to klinicky prokázaný.
- Klinicky prokázaný. - Dobrota. Osvěžující.
Takže dva máme, dva zbývají.
- A ty ostatní krámy. - Jo. Díky moc za pomoc.
- Tento měsíc nemusím cvičit. - Jo.
Jak ho vezmeme?
Ty zepředu, já zezadu?
- Tak to chtěla. Jo! - Ou jé.
Prý na víkend chystáš pop-up.
- Jo. Sháním peníze na Ubohej bar. - Skvělý. Lidi budou rádi, že zase vaříš.
Pronajal jsem si prostory, mám kontakty z Lucky Penny.
Zvu všechny, jsem i na sítích.
- Paráda. - Je dost velkej. Nepočkáme na Charlieho?
- Ne, Celsius mě posilnil. - To je pravda.
- Tak zvedej. - Jo. Raz, dva, tři…
Kurva!
- Vypni to! - Sakra! Ne!
Zaseklo se to! Do prdele!
- Není ti nic? - Proboha.
- Není ti nic? - Dobrý.
A teď zachránit to pivo!
- Bože. - Bez piva pop-up nebude!
- Ježíši. - Přestaň, ty kráme!
- Šílený. - Pomoc, vem kýbly.
- Vzpamatuj se a vem kýbly! - Jo.
- Bože! Moje Hazy IPA. - Mám kyblík.
- Malinkej. - Kruci. Díky.
- Já se poseru! - Hele. Jsou malinkatý!
Tys to schytala!
- Pomoz mi! - Už jdu.
- Ne! Moje Hazy IPA! - Proboha.
Chutná dobře.
Moje Hazy IPA je zachráněná. Aspoň 70 %. Dej si. Zasloužíš si to.
Moje zahrada je zaplavená pivem.
To je těch zbylých 30 %.
Hrajou si tu moje děti.
Páchne to, jako bys tu vysypal klučičí brloh.
Já vím, ale v klidu. Slunce to vysuší.
- Že mám být v klidu? - Jo. Slunce to vysuší.
- Dobrý. - Nesměj se.
Máš normální dojezd po Celly. Dej si a bude ti dobře.
- Vážně. - Bylo to dost vtipný.
Mělas vidět, jaks letěla. Neskutečný.
Jestli tady máš kameru, můžeš být slavná.
Napřed ale musím vymyslet, jak to pivo dostat do města.
Mě už nebaví, jak vždycky přijdeš, všechno poděláš a zas odejdeš.
Udělals mi tady Bourbon Street.
- Já se omluvil! - To právě ne.
Máš pravdu.
- Pořád ses neomluvil. - Protože za to nemůžu.
Sama jsi do toho praštila! To ty!
- Obviňuješ mě? - Ne.
Ale kdybychom byli u soudu, obviněná bys byla ty.
Všem jenom komplikuješ život.
Každýmu vneseš do života totální chaos.
- Co to má znamenat? - Přestaň mi ničit život!
- Co to meleš? - Zlomil jsi mýho muže.
- Co to má… ne. - Jo. Řekls Charliemu, ať dá výpověď.
Vlastně jo. Teď jsem si vzpomněl.
Byli jsme se projít, on si vymkl kotník a já mu řekl, ať dá výpověď.
Proč jsi to udělal?
Za celej život nikdo neposlechl jedinou moji radu!
Co já vím? Říkal, že chce skončit, tak jsem mu řekl, ať to udělá.
Co po mně chceš?
Proč to se mnou vůbec řeší? Měl by s tebou. Zapracujte na komunikaci.
- To je ono. - Fakt…
- Rady do manželství? - Někdo to říct musí.
- Jo. - Ty jsi zrovna ten pravej.
Tvůj život je katastrofa.
- Co to má znamenat? - Přesně to, co říkám.
Než ses objevila, byl jsem vysmátej.
Bydlel jsem ve vile u pláže. Měl jsem skvělou snoubenku.
Tys všechno posrala!
- Aha, za všechno můžu já. - Jo, jinak by se to nestalo.
Víš co? Jestli si to fakt myslíš…
- Jo. - Tak potřebujeme pauzu.
Já to chtěl říct ještě před tebou.
- Já to řekla první! - Kurva! Seru na to.
Nech si to a vyřeš to sama.
- Co s tím pivem mám dělat? - Nevím. Já ho prodat nemůžu.
Vzali by mi licenci. Do pop-upu se zkazí.
- Já ho taky nechci! - Já taky ne!
- Ahoj. - Ahoj, co se stalo?
Will. Na zahradě je spoušť. Já to uklidím.
Dobře. Já jedu do salonu Hondy prodat auto.
- Jak se dostaneš zpátky? - Nevím. Asi Uberem.
Já můžu jet hondou, ty pojedeš za mnou a vrátíme se spolu.
- Nevadilo by ti to? - Ne, jenom se umyju.
Jo, dobře.
Cítím pivo.
Jak ti jde psaní, zlato?
Popravdě jsem se trochu zasekl.
- Jo? - Jo.
Není to normální?
Některý dny to jde samo.
Dává mi to smysl.
Ale jindy je to prostě… já nevím.
Připadá mi to sebestředný. Jako…
masturbace.
Možná bych to celý měl prostě vzdát.
Ne. Rozhodně to nevzdávej.
To říkat nemusíš.
Neříkám to jen tak, víš?
Věřím ti, lásko.
- Ani jsi tu knihu nečetla. - Četla.
Četla jsem ji a je skvělá.
Děkuju.
Po většinu manželství jsi mi byl oporou.
Podporoval jsi mě. Teď jsem na řadě, abych podporovala já tebe.
Nevzdávej to. Jdi si za svými sny.
Jestli si do manželství musíme pustit Bretta Kojota,
tak z nás holt asi bude trojka.
Děkuju. To vážně…
- Moc to pro mě znamená. - Jo.
Ale Brett Kojot by se nikdy neusadil.
Já vím. To bylo obrazně řečeno.
- Fajn. Já jen pro jistotu. - Jo.
Dobře.
Děkuju.
Vyndejte si z vozu zbytek věcí, ať ho můžeme převzít.
- Jasně. - Jo.
No teda.
Tak jo.
Jo.
Ach jo.
Ten už nepotřebujeme.
- Sušenky pro miminka. - Pro miminka.
- Maeve nejedla nic jinýho, že? - Nejedla nic jinýho.
No ty kráso.
Bože můj.
Baa!
- Ty jo! - Ježíši.
- Páni. - Před pěti lety by Simon jásal,
že jsme ho našli.
Jo.
- Když ho ztratil, zkazilo nám to výlet. - Katastrofa.
Ty bláho. Hůlka.
Deset let stará? Vzpomínáš na Francesin kostým?
Ty vílí šaty nesundala celej měsíc.
Byla ohromně roztomilá.
A ohromně zamazaná.
- Měli jsme auto uklízet častěji. - Jo.
- Je to moc smutný. Už toho nechám. - Jo.
To se stává běžně. Dejte tomu volný průchod.
Hele.
Jen abys věděla, tys mi oporou byla vždycky.
Mojí potrhlou, neurotickou oporou.
Miluju tě.
Díky, zlato.
Sbohem, Hondo Odyssey 2012.
Sbohem.
No nic, musím jet.
- Letí mi letadlo. - No jo. Už jsi odbavená?
MÍSTNÍ SLÁDEK OTVÍRÁ „UBOHEJ BAR“
PO ÚSPĚŠNÉM POP-UPU ZAKLÁDÁ PODNIK.
Do hajzlu.
Sakra.
Takže podpis?
Ano.
Gratuluji.
Tak jo. Můžeme.
Pecka.
Jo.
Pěkný.
JE TO VÍC NEŽ JEN PIVO
Tak můžeš.
UBOHEJ BAR
Jo. Carrie, já ti to říkala.
Premiéru Rodinného dusna dělat nemůžu, Maeve má narozky.
Vem ji s sebou!
Je jí sedm!
Ale máš manžela, ne?
Sakra. Promiň, zlato. Tohle musím vzít.
Volá zástupkyně šéfa globálního prodeje, víš?
No jo.
Večer se ztřískáme na Kids’ Choice Awards. Žárlíš?
Čau, ty děvko!
Čau, ty mrcho jedna. Jsi připravená se ožrat?
WILLIAM ZYSMAN NALÉHAVÉ
Nazdar!
- Ahoj. - Jak je?
Dobře. Co ty?
Dobrý. Moc dobrý. Bezvadný.
Za pár týdnů otvírám Ubohej bar.
- Ty jo, no paráda. - Jo. Super.
- Četla jsem o tom v LA Times. - Co ty? Chystáš doma párty?
Jo. Slavíme Charlieho knihu.
- Nekecej. - Jo.
On tu svoji knihu vydal?
- Samonákladem. - To už dává větší smysl.
Našel web, kam nahraješ soubor
a oni ti udělají kroužkovou vazbu, aby to vypadalo jako kniha.
Jo. Kniha.
- Je nadšenej. - Bezva.
Skvělý.
A co všechno ostatní?
Dobrý. Mám hodně práce. Pořádám korporátní akce.
- Cestuju. Nestíhám. Nebývám doma. - Zamířilas na korporáty.
- Tak jo. Díky. - Tady máš… Jo.
Děkuju mockrát a… jo.
- Hodně štěstí ve všem. - I tobě.
Hodně štěstí v životě, rodině a tak.
- Fajn. Zatím se měj. - Jo.
Si dělají prdel?
To snad ne! Já se poseru!
Sakra! Kurva!
Ti zmrdi! Proboha. Ne.
Proč se mi tohle děje?
Bože, proč mě nenávidíš?
Tvůj problém to není. Je to jeho problém. Tvůj ne.
- Proč? - Nechoď tam.
Viď? On odejde, že jo?
Do prdele!
Jsi v pohodě?
Johnny 66 mi poslal konkurenční doložku.
Co se tam píše?
Že si nemůžu otevřít bar.
Mělo to být za pár týdnů. Tolik peněz jsem do toho dal…
Nevěřím, že by mi tohle Jenna udělala.
To mě mrzí.
- Asi je pořád ještě nasraná. - Jo.
Co mám dělat?
Asi dělej, co uznáš za vhodný.
Co to znamená?
Nechci radit blbě a zase ti podělat život.
Ty mi život nepoděláš. Zlepšuješ mi ho.
Ty jediná jsi ke mně upřímná a je snazší tě seřvat než se dát do kupy.
Tak díky.
Cítím se jako ten lúzr, za kterýho mě Jenna měla.
Lúzr nejseš.
- Ale jsem. - Ne.
Popravdě bys ji asi měl zkusit přemluvit.
To je dost těžkej úkol.
Byl jsem u nich na vedoucí pozici, k tomu ty osobní trable…
- Nevyvážou mě z toho. - Nevíš, co se může stát.
Zrušil jsem jejímu tátovi oko a nechal ji u oltáře.
Stejně nevíš, co se může stát. Tvoje slova.
Tys říkal: „Miř na korporáty.“
A teď chystám párty v Anaheim Convention Center
pro Laser Karate Gang.
Kdo to je?
Jsou jako Strážci vesmíru,
ale LGBTQ, chápeš.
- Chci říct, že to dělám díky tobě. - Ty bys fakt jela?
Jo. Pojedeme mým novým autem.
Už nemáte minivan?
- Ne, něco luxusnějšího. - Co?
Hondu CR-V.
Tu neznám.
Představ si nejzákladnější verzi auta. To je ona.
- Jasně. Děkuju. - Jo.
Ty bláho.
Jo! Já to dal!
To je znamení!
Porazils minirobota.
Pojďme bojovat za Ubohej bar! Jo!
Krám posranej.
Co když na ni budu extra milej? Chápeš?
Jakože jak?
„Ahoj, vím, že jsme se nepohodli, ale tohle mi komplikuje život, tučňáčku.“
- Tučňáčku? Nehráblo ti? - To mi ujelo.
- Došlo mi to hned. Teď žádní tučňáčci. - Zabije tě.
- „Seš mimo?“ - Ne.
Můžu to zkusit naopak agresivně.
- Jo. - Jakože…
„Koukej mě z tý posraný doložky vyvázat, jinak na tebe pošlu zasraný právníky!“
Jo. Až ji uvidíš, budeš vědět, co dělat.
- Znáš ji nejlíp. - Pravda.
- Myslíš, že to vyjde? - Určitě.
- Dobře. Děkuju. - Jo.
ŘETĚZEC RESTAURACÍ J REV
To ne. Na nic takového rozhodně nemá čas.
Ne. Tam nesmíte.
ŘEDITELKA
Haló, tam nesmíte.
Jenno, musíme si promluvit.
Ciao. Arrivederci.
Prokrista, co tady děláš?
Vyvaž mě z té konkurenční doložky.
Ahoj! Bože, co se stalo? Udělali jste to?
Jak se to vezme.
Vyspali jsme se spolu a poslala mě do prdele.
- Ty vole. - Jo.
Je fakt ujetý, kdy je ochotná s tebou spát.
Nepochopím, co ji vzrušuje. Celou dobu u toho
- měla hovor. - Jo.
- Nevypla mikrofon. - Dost.
- Byl jsem zticha. - Ne.
Já u toho jinak dost vzdychám.
- Ne. - Jo.
- Ptala ses. - Ne.
- Ptala. - Vůbec.
Nevím, co teď.
Otevřeš si svůj bar.
Nevím jak, ale otevřeš.
- Věřím ti. - Děkuju.
Chceš jet k nám a poslechnout si autorské čtení Bretta Kojota?
Vlastně asi jo.
- Chceš se zasmát? - Vždycky.
Spal jsem s Katie.
- Ježíši! - Bože můj.
Je to zbrusu nový auto!
Proč mi to říkáš?
- Promiň. - Blázne.
- Já tě chtěl pobavit. - Řídím!
- Bylo to blbě načasovaný. - Sakra.
„Watson zaštěkal. Kojot se k němu obrátil: ‚Ticho.‘
Kojot se podíval na hodiny. Bylo 16:58.
Popadl dokumenty k alternativnímu řešení sporu
a spěchal k odvolacímu soudu,
aby to stihl, než v 17:00 skončí úřední hodiny.“
Páni. Teď přestat nemůžeš. Pokračuj.
Nepřestávej.
Mám tady pro vás výtisky nebo si knihu stáhněte na Doodliedoo.
Ale chtěl bych z celého srdce poděkovat své ženě,
že mě během psaní podporovala a byla trpělivá.
A svým dětem. Děkuju.
A, Diane, děkuju za pomoc s právními otázkami ohledně nemovitostí.
Rádo se stalo.
Nějaké dotazy, než bouchneme šampaňské?
No?
Jak tě to napadá?
No, přichází to prostě samo.
Dávalo by smysl, kdyby Kojot použil VPN. Virtuální privátní síť.
- Jo. Díky. - Není zač.
Omar.
Jak to děláte, že nemáte problém s karpály?
Mám klávesnici, která ruce při psaní podpírá.
- Pošlu vám odkaz na Amazon. - Ne.
- Omare, co ty tady? - Dals to do pracovního kalendáře.
Když jsem spustila Boss Mama Industries,
zjistila jsem, že mám jako podnikatelka tvůrčí svobodu
a můžu všechny svoje zájmy zastřešit jednou firmou.
Pardon, to je dotaz?
Ne. Toť vše.
- Ano? - Mám knížku ze svých příběhů.
Vypadá jako ta vaše.
- Super. - Jsme oba spisovatelé. Jsme stejní.
Jo.
Dobrá. Chce se ještě někdo na něco zeptat?
Takže je čas otevřít to šampaňské!
- Jo. - Děkujeme, že jste přišli!
Děkujeme!
MEDIAČNÍ SEZÓNA ROMÁN O BRETTU KOJOTOVI
Tak co říkáš?
Skvělý. Tolik slov.
- Není to žádná sláva. - Chtělo by to zredukovat.
Stewarte, nejsem idiot. Ale já se zlepším.
Viděl jsem jeden TED talk.
Podle Deana R. Koontze musíš napsat pět románů, než nějaký vydáš.
A mezitím…
bych se vrátil do práce.
Fakt? To by bylo skvělý.
- Ale co Brett Kojot? - Nevím. Po nocích, o víkendech…
Popravdě mi chybí lidi.
A když pracuju doma…
často masturbuju.
Chápu. Za pandemie to byl brutál.
Jo.
Něco vymyslíme. Budeme rádi, když se vrátíš.
Podepíšete se mi, prosím?
Ano, jistě.
Spisovatele jsem potkala poprvé.
A mě někdo poprvé nazval spisovatelem.
Děkuju.
Ty brečíš?
Ne.
Proč se furt ptáte, jestli brečím?
- Brečíš často. - Jsem citlivý člověk.
Poslali mi řidičák. Ta fotka je divná, že?
- Jsi děsně sexy. - Máš pravdu.
- Pojď se s ním vyfotit. - Ty jo, jasně. Paráda.
Paule, jsi hodnej. Nemusíš si s dětma hrát.
- V pohodě. Učí mě, jak mu urvat hlavu. - Ne! Špatně.
- To jsou meteority. - No…
Máš na něj vyslat ledovej paprsek.
Vysvětli… Neber mi to.
Hej, jak se to chováš? Buď slušnej.
- Vysvětli rozdíl. To dám. - Takhle ji urvi.
- Špatně. - Hele…
- Ukážu ti to. - Dělám to podle tebe.
- Tak jsi mi to vysvětlil. - Končím.
Nenapadlo tě točit podcasty? Kuráž na to máš.
Děkuju moc. Nevím, jestli mám…
Ahoj.
- Čau. - Čau.
Vláda připustila, že UFO existujou, takže…
- Přesně. - Wille.
- Už je to dlouho. - Rád tě vidím.
- Jo. Jak je? - Rád tě vidím. Jak se ti daří?
Blbě. Johnny 66 mě poslal do háje s konkurenční doložkou.
Zkazili mi otevření vlastního baru.
Konkurenční doložky nenávidí všichni.
Je to tady samej právník.
- Poradí mi někdo, co s tím? - Jo.
Tyhle doložky jsou zrádný.
Oficiálně ji obejdeš jen tak, že tváří podniku bude někdo jinej.
- Jo. - Dej se dohromady
s některým kámošem z Lucky Penny.
Všichni čekají na soud za federální zločiny,
tak to není nejlepší volba.
Jo.
Napadá tě někdo jinej?
Hele!
- Ne, to ne. - Ajaj.
Jessipu k psovi nedávejte.
- Jessipo. No tak. - Vyřešíš to, prosím?
Takže…
- Takže, kámo… - Kámo.
Že bychom spolu podnikali, je hroznej nápad.
- No ne? - Jo, katastrofa.
- Je to příšernej nápad. - Jo.
Byla bys častěji s rodinou.
Ale mně pivo ani nechutná.
Takže bychom kdyžtak museli nabízet i víno.
Takovej ústupek bych klidně udělal.
Dobře. Taky mi došlo, že kdybych byla tváří firmy,
teoreticky bych ti šéfovala.
- Dělal bys pro mě. - Byla bys moje šéfová.
Takže tě přijímám.
- Jo. - Máš doporučení?
Jo. Fakt se bavíme o tom, že spolu začneme podnikat?
- Vážně? - Asi jo.
- Jsem pro. Může to být sranda. - Nebo tragédie.
My dva a tragédie? To přece není možný.
Co by se tak mohlo pokazit?
Překlad titulků: Kristina Himmerová