А захарният памук?
Трябва ми машината за захарен памук. Отдавна трябваше да е тук.
Благодаря, ето я.
Благодаря.
ВЕЩИЦИТЕ ОТ УЕСТУД
Това не е машина, а най-обикновен казан!
Извинявайте, това е първият ми голям ангажимент.
Здравей! Страхотно парти.
- Обикновено е пълна трагедия. - Благодаря.
Вече ударих пет-шест коктейла.
Казвай къде ще ходим после, мамасита.
Във Ванкувър има жесток стриптийз клуб с най-хубавите стриди.
Ще се мъча да хвана самолета в 17 ч., за да заваря децата будни.
- Но звучи забавно, благодаря. - Такова мамче си! Браво на теб.
Но кой ще купонясва на "Остин Сити Лимитс" целия следващ уикенд?
- Как кой, аз! - И моя милост.
Яко! Ще обиколим цяла Северна Америка, ще изкараме и седмица в Сеул.
- Звучи като заплаха. - И още как, кучко.
- Добре, сега трябва да поработя. - Върви, кефиш ме!
По дяволите. Да му се не види!
Промяна за полет 216, качването се извършва на изход 41В.
Ужас.
Ще ми пазите ли багажа?
- Какво? - Да ми пазите багажа.
- По-добре не. - Благодаря.
Какво?
Миличка, ела да си легнеш.
Хайде, идвай.
Наспи се добре.
- Станал си. - Съквартирантке!
- Спретнах "Блъди Мери" против махмурлук. - Супер.
Какво ще правиш днес? Има разни дреболии за вършене.
- На разположение съм. - Чудесно.
Ама веднага ли?
- Да качиш това на тавана? - Дадено.
- Кое по-точно? - Всичко.
- Благодаря. - Моля.
Здрасти! Буквално нищо. Ти какво правиш?
Докато си там, ще видиш ли дали има миши дърдонки?
- Ще дадеш ли ръкавици, маска? - Маските не действат.
И още нещо искам да изнесеш.
- Отказвам, не! - Отиваш в старчески дом!
- Няма! - Не ме интересува!
- Заминаваш! - Вижда ми се здрава.
- Карай я! - Извинявам се.
- Кой е този? - Все едно!
- Кой си? - Неин приятел.
- Грабвай я! - Какво видя в тая пачавра?
Разгеле.
Страховете ми са били излишни. Да хапнем в "Панда Експрес"?
- Отяде ми се. - Тъкмо ще има повече за мен.
Койота затаи дъх и напъха ключа в ключалката.
Вратата се отвори. Коридорът беше тъмен и пуст.
Картинката му се изясняваше.
Беше перфектното престъпление, ако изключим едно.
Койота знаеше.
Леле.
Съсредоточи се вече!
Жуженето на сървърите заглушаваше стъпките на Койота.
Пак беше уцелил десетката.
Но дали компютърните му умения щяха да са достатъчни?
Измисли го най-сетне.
Сделката беше приключена. Край!
Или не?
Защо е толкова трудно?
Не върви, тотално съм блокирал.
Въртя, суча и накрая се блъскам в стена.
- Това не е ли нормално? - Сигурно, но е адски изнервящо.
Силвия какво казва?
- Не говорим за книгата ми. - Може би това е част от проблема.
Тя беше пределно ясна - не вярва в мен и не харесва Брет Койота.
Иска да се върна на работа и пак да получавам редовна заплата.
- Ама казала ли го е? - Не в прав текст.
Какво точно ти каза?
Беше ядосана, че съм напуснал на своя глава.
- Добре де, има право. - Да ти призная, и аз се сащисах.
Странно беше, според мен Франк се почувства засенчен.
Дали? Да му пиша ли?
Едва ли му е до теб, замина на едногодишен круиз.
Качва снимки с второто си семейство.
- Трудно възприемам 60-годишен с бебе. - Да се чуди човек.
- Какво ще правим после? - Трябва да се връщам, на работа съм.
- От сутрин до вечер. - Да, вярно.
- Ехо! - Здрасти!
- От седмици не сме се виждали. - Отдавна не съм карала децата.
- Завиждам ти. - Не, липсва ми.
Все ме няма. Другата седмица съм на нещо, наречено "Остин Сити Лимитс".
Ще организирам парти след концерт със саундтрака на "Тийн робот".
- Много забавно. - Така беше отначало.
Но вече ми липсват децата и предишният ми живот.
Бъзиках се, не е забавно. Сериалът е ужасен, гледала ли си го?
Да, нали сме им организатори.
- А и филмът е за 10-годишни момченца. - Знам, Сам ме зариби.
Но Тори Спелинг ме спуква от смях като майката робот, какво завръщане само.
Защо изобщо гледаш детски сериал?
- За да отбягвам Уил. - Защо, какво има?
Да не ти разправям. От седмици живее у нас.
- Как ми се натресе? Почти не го познавам. - Прави ли нещо?
Готви рекламна шатра за "мизерния бар".
Честно казано, не издържам вече.
- Ще отваря шатра? - Аз го предложих, привлича инвеститори.
- Не ти ли е казал? - Не, напоследък не държим връзка.
Разбрах вече защо ми го натресе, но сега няма отърване.
Като репей е, какво ли не опитах.
Не си пробвала един метод.
- Това беше неочаквано. - Да, и за мен.
Да те предупредя, ставам прилепчива.
- Имам комплекси заради баща ми. - Ясно.
- Може би не бива да оставам. - О, не.
- Но мога да те разбера. - Ще стане конфузно.
- Благодаря все пак. - И аз.
Благодаря, че ме приюти.
Знам, че не ти е лесно под домашен арест.
Никакъв проблем, двамата с теб сме като братя.
- Трябва да се подкрепяме. - Братството ни се разсъхна, но благодаря.
Да те помоля за една услуга.
Ще отскочиш ли до магазина за още енергийни напитки "Целзий"?
- Разбира се. - Супер си, мой човек.
- Благодаря. - Уредих се, да си жив и здрав.
- Имаш ли видеоигри? - Кога тръгваш?
- Веднага ли искаш да отида? - Да, проблем ли ти е?
Преди 15 минути ти донесох шест броя.
Вече ги изпих, шегуваш ли се? Помисли малко, Уил.
Омар, щях ли да искам още "Целзий" без нужда?
- Не, нямаше. - Не прекаляваш ли? Намали ги малко.
Защо? Това е напълно натурална напитка.
Без изкуствени консерванти и овкусители.
Биопродукт е и доказано действа.
Пълни глупости. Някаква си напитка, нищо не прави.
- Доказано е, че "Целзий" действа. - Какво изобщо значи това?
- Значи, че действа, проучи нещата. - Кой го е доказал?
- Учените. - Моля? Няма никаква логика.
- Чуваш ли го? - Луд човек.
Пристрастил си се. Колко изпиваш дневно?
- Единайсет. - Много е!
Доказано е, че действа!
- Глупости! - Какви ги дрънкаш?
- Стига си го повтарял като латерна! - Леле!
- На кутията пише "максимум две". - Ето, сами си го казват!
- Длъжни са. - Нищо подобно.
- Сигурно е държавна разпоредба. - Кой производител ще си вреди сам?
Уил! Спри се.
Няма да ти играя по свирката. Той да ти купува дрога.
Не си познал. Ти сега дойде, задължението е твое.
Ако не искаш да купуваш "Целзий",
намери друг, който да се нанесе тук и да поеме тая задача.
Значи ако намеря нов квартирант, няма да съм длъжен да ти купувам "Целзий"?
По тая логика тук ще гъмжи от народ, понеже никой не ще да ти слугува.
- Страхотно ще бъде. - Обичам нови приятелства.
Ще има и хора за покера.
Ти сериозно ли? Почваш да ни плашиш с тия подложки.
- Много важно. - Прав си.
- Освен това си падам по Кейтлин Кларк. - Ти не си в ред.
Скачаш от тема на тема.
Ще направя като Райън Рейнолдс, но с баскетбола.
Да бе, ще си купиш баскетболен отбор. Дори не те пускат навън!
Омар, през уикенда съм на шатрата. Ще ми помогнеш ли с казаните за бира?
Не, сега летя с балон.
- Този се чука виртуално пред очите ни. - Сериозно? Какво виждаш?
Основно задници и кактуси.
Много ми е приятно
да приветствам на белия фотьойл моята скъпа приятелка Силвия Грийвс.
Силвия, разкажи ни за твоя житейски път.
Понастоящем съм организатор на събития в продуцентска компания.
Много харесваме "Загадките на младия Дарси".
Обожаваме Мейсън Гранд.
Та значи, Силвия, може ли да се каже, че на този етап ти издържаш семейството?
Има нещо такова.
Да, като никога досега.
И какво е усещането? Не се страхувай да бъдеш искрена.
Седиш на култовия бял фотьойл.
Разкажи повече, ще вдъхновиш майките.
Ами добре е.
Понякога е тежко и самотно занимание да ръководиш малък бизнес,
но се чувствам удовлетворена.
Хората не говорят за това, но да се върнеш на трудовия фронт
след три деца…
"Да счупим стъкления похлупак" с Кейти Фийлдс
идва до вас с подкрепата на "Зиприкрутър".
Те ли спонсорират шоуто ти?
Не, но звучи страхотно, нали?
До след малко.
- Това нужно ли е? - Да, нужно е.
- Забавляваш ли се? - Много.
- Бъди естествена. - Добре.
Добър ден.
Какво чудо! Казаните за бира напускат задния ми двор.
Да, готов съм да ги натоваря.
- Сам ли си? - Никой не иска да ми помогне, но нищо.
Добре.
Мама му стара.
Мръдни де.
- Ужас. Хайде! - Нека ти помогна, съсипваш ми градината.
Не, Чарли тук ли е? Тежки са, а той е адски силен.
- Няма го, но аз ще помогна. - Пробвала ли си "Целзий"? Супер е.
Напълно натурален и доказано действа.
- Какво значи това? - Има ефект.
- В смисъл? - Ако се чудиш дали действа,
отговорът е "да", научно е доказано.
- За какво действа? - Просто действа!
- Не те разбирам. - Ето, опитай го.
- Манго? - Галактическа емоция.
- Харесва ми газираното. - Бива си го.
Не изпивай всичкото наведнъж, има много кофеин.
- Кофеинът не ми действа. - Да се надяваме. Раз, два…
- Трябва да го поразмърдаш малко. - Ето!
И е напълно натурален продукт?
- Изцяло. - Не е за вярване.
- Нали? - Изумително.
- Майната му на зеления чай! - Майната му!
Супер! Научно е доказано, че действа.
- Определено. - Много е свежарско.
- Останаха още два. - Плюс другите неща.
- Много ти благодаря за помощта. - Това ми е фитнесът за цял месец.
- Как действаме? - Ти отпред, аз отзад.
- Мръсник. - Дай пет!
Кейти ми каза за шатрата.
Да, така ще събера пари за "мизерния бар".
Страхотно е, че се завръщаш.
Наех място и ще поканя всички от списъка с клиенти на "Лъки Пени".
- Браво. - Този казан обаче е огромен.
- Да изчакаме Чарли? - Не, "Целзий" ми даде сили.
Вярно, така е.
- Надигай. - Хайде, раз, два, три…
Леле!
- Спри го! - Майчице.
Не мога, заяде. Ужас!
- Добре ли си? - О, боже.
- Кажи де! - Нищо ми няма.
Добре, да спасяваме бирата! Ще ми се провали представянето!
- Божичко. - Хайде бе, чеп!
- Безумие. - Давай кофи!
- Съвземи се и давай кофи! - Ей сега.
- Божественото ми пиво! - Ето кофа.
- Мъничка е. - Благодаря. Да му се не види!
Не стават, миниатюрни са!
- Такова ти се мамата. Помагай! - Идвам.
- Биричката ми! - Боже.
Още е хубава. Спасихме биричката ми. Така де, към 70% от нея.
- Пийни си, заслужаваш. - Задният ми двор е подгизнал от бира.
- Да, останалите 30%. - Децата ми играят тук.
Вони на студентско общежитие след запой.
Не се тревожи, ще се изпари на слънцето.
- Да не се тревожа ли? - Да, ще се изпари на слънцето.
- Споко. - Не е смешно.
Изнерви се от енергийната напитка. Изпий още една да ти мине.
- Говоря сериозно. - Всъщност беше много смешно. Как излетя!
Направо невероятно! Ако са те заснели, ще се прочуеш.
Но сега да измислим как да превозим бирата.
Писна ми от теб!
Идваш тук, съсипваш всичко и си тръгваш.
- Дворът ми стана бирено блато. - Казах, че съжалявам.
- Не си го казал. - Вярно, не съм.
- И пак не го каза. - Понеже не съм виновен.
Ти сама блъсна кранчето.
- Обвиняваш ли ме? - Не, но в съда ти би носила отговорност.
Минаваш като ураган през живота на всички!
След теб и потоп!
- Моля? - Писна ми да ми съсипваш живота.
- Какви ги говориш? - Ти побърка мъжа ми.
- Не е вярно. - Напротив, казал си му да напусне работа.
Да, права си, сега си спомних.
Разхождахме се, той си изкълчи глезена и му казах да напусне.
Как изобщо ти хрумна?
Цял живот никой не се вслушва в мен! Представа си нямам как стана.
Той каза, че иска да се махне, и го подкрепих.
Какво искаш? И защо водиш този разговор с мен?
С него говори, общуването ви куца, вземете мерки.
- Брачни съвети ли ми даваш? - Налага се.
Намерил се кой да ми налива акъл. Виж се, животът ти е трагедия.
- Какво искаш да кажеш? - Това, което чуваш.
Екстра си бях, преди ти да се намесиш.
Живеех в имение на плажа и бях влюбен в прекрасна жена.
- А ти опропасти всичко! - Значи аз съм виновната.
- Иначе нямаше да стане това. - Щом смяташ така…
- Да. - Всеки да си хваща пътя.
Взе ми думите от устата.
- Аз първа го казах! - Майната му, оставям ти бирата.
- И какво да я правя? - Не знам, няма как да я предлагам.
Ще си загубя лиценза. А и ще се развали до уикенда.
- И аз не я искам! - Нито пък аз!
- Здрасти. - Какво е станало?
Уил намина. В двора е ужас, но ще се оправя.
Добре, аз пък отивам в "Хонда" да продам минивана.
- И как ще се прибереш? - Не знам, с "Юбер".
Може да отидем с двете коли, а да се върнем с твоята.
- Значи нямаш нищо против? - Само да се преоблека.
Да, добре.
Мирише на бира.
Как върви писането, скъпи?
- Да си призная, нещо съм зациклил. - Така ли?
- Не е ли нормално? - Някои дни ми потръгва и се получава.
Но друг път просто… И аз не знам.
Звучи някак самодоволно и мастурбаторско.
Не знам дали не трябва да се откажа.
Не, не се предавай.
- Не е нужно да го казваш. - Съвсем искрено е. Вярвам в теб.
- Дори не си прочела книгата. - Напротив. Прочетох я и е страхотна.
Благодаря.
Все ти беше опората на нашия брак.
Подкрепяше ме. А сега е мой ред да те подкрепя.
Давай смело. Искам да следваш мечтите си.
Ако това значи Брет Койота да стане част от брака ни,
значи вече сме тройка.
Благодаря ти.
Означава много за мен.
Но знай, че Брет Койота не е семеен тип.
Знам, говорех метафорично.
Добре, само казвам.
Благодаря.
- Бихте ли извадили всичко от колата? - Да.
Хайде.
- Майчице. - Това вече не ни трябва.
- Бебешки бисквитки! - Виж ти.
- Мейв само това ядеше. - И сега не е по-различно.
- О, боже. - Бечо!
Божичко.
Саймън щеше да се зарадва преди пет години.
Да, изгубването на Бечо ни развали екскурзията до Кармел.
Лош спомен.
Боже, вълшебна пръчица.
Отпреди десет години. Помниш ли Франсис с роклята?
Половин година не я свали.
- Беше сладурска. - И мръсна.
Трябваше да чистим колата по-често.
Става ми тъжно, не мога повече.
Често се случва, поплачете си.
Да знаеш, че винаги си ми била опора.
Моята щура, невротична опора.
- Обичам те. - Благодаря.
- Сбогом, хондичке "Одисея" от 2012 г. - Сбогом.
- Хайде, че ще ловя самолет. - Вярно. Чекира ли се?
МЕСТЕН ПИВОВАР ОТВАРЯ "МИЗЕРЕН БАР"
УИЛ ЗИСМАН С НОВО НАЧИНАНИЕ
По дяволите.
Гадост.
Подписваме ли?
Да.
Честито.
Ха така.
Супер.
Браво.
ПОВЕЧЕ ОТ БИРА
Пускай!
МИЗЕРЕН БАР
Няма как "Семейни щуротии" да е на 11-и, Мейв има рожден ден.
- Доведи и пачаврата! - Тя е на седем години.
Нали имаш съпруг?
Мамка му, трябва да вдигна.
Вицето на "Глоубъл Мърчандайзинг" звъни.
Довечера с нея ще се натряскаме на детските награди.
Завиждаш ли? Чао, курво!
Здрасти, гадино, готова ли си за пиячка?
ДО УИЛЯМ ЗИСМАН ИЗИСКВА НЕЗАБАВНИ ДЕЙСТВИЯ
Здрасти! Как си?
- Добре, ти? - И аз, супер съм.
След няколко седмици отварям бара.
- Много вълнуващо. - Да, наистина.
- Четох в "Ел Ей Таймс". - А ти да не готвиш парти тук?
- Да, за книгата на Чарли. - Стига бе.
- Значи я е публикувал? - Самиздат.
- Така е по-логично. - Откри някакъв сайт, където качваш файла
и ти правят копия със спирала, наподобяващи книга.
Книга си е!
- Много е щастлив. - Браво, радвам се.
А иначе как си?
Вече имам няколко служебни партита зад гърба си.
- Пътувам много, все ме няма. - Влезе в големия бизнес.
- Това е за теб. - Много ти благодаря.
- Желая ти успех. - И на теб.
В семейния живот и всичко останало.
Хайде, чао.
Какво е това бе?
Не, да му се не види!
Мама му стара!
Гадове мръсни.
С какво съм го заслужил?
- Боже, защо ме мразиш? - Не е твой проблем, да се оправя.
- Защо? - Не се показвай.
- Нали, момче? Той ще се махне от там. - Мамка му!
Какво има?
"Джони 66" искат да ме съдят за нелоялна конкуренция.
Какво пише?
Нямал съм право да отворя бар. Толкова пари и време вложих!
Как може Джена да ми извърти такъв номер!
Съжалявам, явно още не ти е простила.
Какво да правя?
- Каквото сам прецениш. - Тоест?
Не искам пак да ти опропастя живота.
Не го опропастяваш, правиш го по-хубав.
Само ти си искрена с мен, а ти крещя, вместо да се стегна.
Благодаря.
- Джена май беше права, неудачник съм. - Не си.
- Напротив. - Не си неудачник, наистина.
- Не мисли така. - Нямам никакъв шанс.
Бях началник в тази компания, като добавим и личните драми, абсурд.
- Не се знае какво ще стане. - Ослепих баща й и я зарязах пред олтара.
Въпреки това не се знае, от теб го научих.
Посъветва ме да гледам мащабно,
а сега готвя парти за лазерните каратисти в конгресен център "Анахайм".
- Какви лазерни каратисти? - Нещо като пауър рейнджъри, но ЛГБТК.
- Мисълта ми е, че ти ме насърчи. - Би ли ми помогнала?
- Да, ще идем с новата ми кола. - Разкарала си минивана?
- Взех си нещо по-така. - Какво?
- Хонда CR-V. - Не знам какво е това.
Представи си най-типичната кола, това е тя.
- Ясно, благодаря. - Моля.
О, боже.
Ура, успях!
- Това е знак! - Срази роботчето.
Да си върнем мизерния бар!
Проклета твар.
САН ДИЕГО
- А ако примерно говоря адски мило? - Добре, покажи.
"Здрасти, знам, че сме имали пререкания, но ми отнемаш прехраната, пингвинче."
- "Пингвинче"? Луд ли си? - Права си.
Осъзнах го още като го изрекох.
- Никакви пингвинчета, откачено е. - Тя ще те убие.
- По-скоро да подходя агресивно. - Добре, как?
"Оттегли иска, иначе юристите ми ще ти спукат шибания задник."
Най-добре прецени, когато я видиш. Познаваш я отлично.
- Дали ще стане? - Със сигурност.
- Добре, благодаря. - Моля.
Не, тя е твърде заета, за каквото и да си дошъл.
Не може да влизаш там. Ехо, казах нещо!
Джена, трябва да поговорим.
- Защо си дошъл? - Оттегли иска за нарушаване на договора.
- Ето те! Какво стана, успя ли? - Донякъде.
Чукахме се, а после тя каза да вървя на майната си.
Майчице! Много е странно кога й се обостря нагонът.
- Не го проумявам. И говореше с колеги. - Спри дотук.
- Дори не заглуши звука. - Не искам да знам.
- А аз съм доста шумен при секс. - Спри.
- Ти попита. - Не съм, измисляш си.
- Не знам какво ще правя. - Ще отвориш бар.
- Все някак ще стане, вярвам в теб. - Благодаря.
Ще дойдеш ли у нас на литературно четене на Брет Койота?
Няма да откажа.
Да ти кажа ли нещо смешно? Спах с Кейти.
- Леле! - О, боже. Колата е чисто нова!
- Защо ми го изтърси така? Разсея ме! - Исках да те разведря.
- Не беше моментът. - Ужас!
"Уотсън се разлая. Койота се обърна и го скастри остро.
Погледна часовника, беше 16:58 ч.
Грабна документите за разрешаване на спора и хукна към апелативния съд
с надеждата да хване канцеларията, която затваряше в 17 ч."
Страхотно! Искаме още. Продължавай.
Можете да си вземете книгата тук или да си я свалите от "Дудлиду".
Но много държа да благодаря на съпругата си
за подкрепата и търпението, докато пишех.
И на децата си също.
Даян, благодаря, че ме консултира по имотните въпроси.
Пак заповядай.
Има ли въпроси, преди да отворим шампанското?
- Как ги измисляте тия неща? - Просто ми хрумват.
Щеше да е по-логично Койота да използва виртуална частна мрежа.
- Благодаря, Пол. - Моля.
Омар. Не те ли заболява ръката от толкова писане?
Имам специална клавиатура, която поддържа китката.
- Мога да ти пратя линк за "Амазон". - А, не.
- Омар, какво правиш тук? - Беше в работния график и дойдох.
Като започнах с "Мама Бос",
открих, че работата на частно ми дава творческата свобода
да гоня всичките си интереси накуп.
- Прощавай, ще питаш ли нещо? - Не, това беше.
Мама подвърза разказите ми. Книжката изглежда по същия начин.
- Чудесно. - И двамата сме колеги писатели.
Така е.
Има ли други въпроси?
Май е време да отворим шампанското.
Благодаря, че дойдохте, хора!
"ПОСРЕДНИЧЕСТВО" ОТ ЧАРЛИ ГРИЙВС
- Е, какво мислиш? - Голяма тухла!
- Знам, че не е много добра. - Носи на орязване.
Стюарт, не съм глупак, но ще се развия. Гледах една ТЕД лекция.
Дийн Кунц казва, че чак петият роман става за публикуване.
А междувременно…
- Мисля да се върна на работа. - Сериозно? Браво.
- А кога ще пишеш? - Нощем и през уикендите.
Липсва ми общуването с хора. А и когато работя от къщи…
- Много мастурбирам. - Това е последица от гадната пандемия.
Ще измислим нещо, ще се радваме да се върнеш.
- Извинете, може ли автограф? - Да, разбира се.
Не бях виждала жив автор.
За пръв път някой ме нарича "автор".
Благодаря.
Плачеш ли?
Не.
Защо все това ме питат?
- Защото много ревеш. - Емоционален съм.
Пратиха ми шофьорската книжка. Изглеждам странно.
ФРАНСИС ГРИЙВС
- Много си секси! - Права си.
- Да се снимаме с книжката. - Вярно, хайде.
Пол, не е нужно да играеш със сина ми.
- Той ме учи как да му откъсна главата. - Не така!
Правиш Метеорния удар вместо Гнева на Ледения древняга.
- Не ми го вземай де! - Стига, нека бъдем възпитани.
- Направи го тогава. - Ще успея.
Ама не.
- Така ми го показа. - Дай.
- Правя каквото ми обясни. - Писна ми.
Мислила ли си за свой подкаст? Нахакана си, ставаш.
Много ти благодаря, не знам дали…
- Здравейте. - Здрасти.
Чао.
Правителството вече си призна, че има НЛО.
- Уил. Забравихме се бе! - Драго ми е.
- Какво става? - Радвам се да те видя. Как си?
Зле. "Джони 66" ще ме съдят за нелоялна конкуренция.
Исках да си отворя бар, но уви.
- Подпишеш ли такава клауза, после гориш. - Я кажете, нали сте юристи.
- Има ли как да се измъкна? - Тези клаузи за конкуренция са хлъзгави.
Начин да се измъкнеш е друг да е лицето на компанията.
Може да станеш ортак с някой от старите ти приятели в "Лъки Пени".
Обвинени са във федерални престъпления, не стават за ортаци.
Сещаш ли се за друг?
Вижте!
- Не! Не така. - Майчице.
- Махни Джесипа от кучето. Стига вече! - Ще се оправиш ли?
- Ами… - Какво да се прави, дружки сме.
- Не е добра идея да имаме общ бизнес. - Ще бъде пълна катастрофа.
Ужасна идея. Но пък ще си повече със семейството си.
Обаче не обичам бира.
Така че ще трябва да предлагаме и вино.
Готов съм да направя тази отстъпка.
Освен това осъзнавам, че ако съм лицето на компанията,
ще ти се явявам началник.
- Ще работиш за мен. - Действително ще си ми шеф.
Ще те назнача. Имаш ли препоръки?
И още как! Ама наистина ли ще правим общ бизнес?
- Сериозно? - Май да.
- Навит съм. Ще бъде забавно. - Или трагично.
- Щом сме двамата, да е трагично? Абсурд. - Какво толкова може да се обърка?
Превод на субтитрите Боряна Богданова