Вотсон.
Можна кетчуп до відбивних?
- Що? - Можна мені кетчуп до відбивних?
Можна. Піду візьму з холодильника.
Зараз.
- Вибач. - Не впускай.
Любий, зроби так, щоб він не гавкав.
Вотсон, поруч.
Щоб я здохла.
Поруч. Вотсон.
Як у всіх справи в школі?
Краще, ніж тут.
Вотсон, спокійно.
Тихо. Тихо. Тихо.
Він такий гавкучий.
- Прокляття! - Мамо.
Боже.
Господи.
На, доню.
Цікаво, що у вольєрі сидимо ми…
- …а не собака. - Поки дресируємо.
Ясно, що це не назавжди.
- Добре. Я рада. - Так.
- Господи. Чарлі. - Ну все.
- Що? Кошмар. - Вотс, не можна.
- Ні. Вотсон… - Не можна.
- Поганий. - Боже. Ну все.
- Годі вже. - Вотсон. Вниз.
Треба зачиняти хвіртку.
- Що? Серйозно? - Так. Вотсон її визнає.
При зачиненій він би не виліз.
А може, він визнає, що я смажила цю свинину?
- Ні. Це не… Вотсон. - Стій. Боже. Куди?
- Ану. - Віддай мою…
Ну що це таке?
Усе.
- Усе. Геть! - Тихо.
Треба відповісти. Робота.
Геть, геть. Пішов.
Відчепися.
Піднімай і зачиняй.
Ні, ні. Отак. Усе.
Привіт, Керрі з Кабо.
Привіт, мала. Я перейду одразу до суті.
Хочеш бути нашою штатною організаторкою подій?
Боже мій. Ого.
Поки ти не погодилася, скажу, що роботка не з легких.
Більше, ніж на повний день.
Майже всі вихідні, багато відряджень.
Захопливо.
Гулянка, похмілля, бранч, повторити.
Але для деяких матусьок занадто насичено.
Мені так приємно.
Джессіпа поїздить на Вотсоні?
- Не тягни ящірку на стіл. - Ні, Мейв.
Повторюю востаннє: собаки з ящірками не дружать.
Чому Джессіпа за столом?
- Їй подобається. - А можна трохи подумати?
Ти ж знаєш, що можна, розпуснице. Але довго не думай.
- Добре. Па! - Вот…
Вотсон, стоп.
Стоп.
Це як «Доктор Дуліттл».
ПЛАТОНІЧНЕ КОХАННЯ
БРОВАРНЯ «ЛАКІ ПЕННІ»
Чому тебе парить думка Сильвії про Мейсона Ґранда?
У тебе був добровільний інвестор, відомий актор.
Тобто ти мав свій банкомат.
Він би тебе довіку фінансував.
Як ми знаємо, в ресторанній галузі повно жахливих людей.
Але цей тип страшенно огидний.
- Як і Реджі. - Він огидніший, ніж Реджі.
Реджі назвав його огидним.
Уяви всю міру огидності.
Дуже огидний. Як і всі, хто інвестує в бари.
Ми теж огидні. Це готівковий бізнес.
Або відмиваєш гроші, або липнеш до молодих і пʼяних.
Вони не тільки огидні, а ще й дико нудні в спілкуванні.
І зовсім не кумедні, з якого боку не глянь.
Цікаво, що Сильвія викупила всю цю херню за кілометр.
У неї шосте чуття на таке.
Чого ви перезираєтеся?
Нічого.
Я просто… дивлюся на друга.
Ти не просто дивишся на друга. Ви трахаєтеся поглядами.
- Я ж бачу. - Я люблю свого друга.
Ще заразишся очним сифілісом.
Що ви приховуєте?
Ви з Сильвією занадто повʼязані. Це смішно.
У вас співзалежність. Як у мене з тіткою.
Я просто кажу, що Сильвія весь час лізе у твої справи.
Через неї ти втратив величезну фінансову можливість.
А що маєш натомість?
Живеш у її гостьовому, карʼєра в руїнах,
а ще ти ні з ким не трахаєшся.
Я трахався, але вона поклала цьому край.
Ну аякже. Бо вам потрібні здорові кордони.
- Амінь. - Ну, так…
Про які кордони ти говориш?
Не знаю. Але вам треба їх оформити.
По-перше, плати оренду, щоб не бути в боргу.
Так. Це добре. Мені подобається. Платити оренду.
- Так. - Кордони.
Так, чорт забирай.
Боже. Ледь не забув вам сказати.
- Що? - Підвал заливає.
- Буквально зараз? - Так.
А чому ж ти мовчав?
Йо.
Привіт.
- Ось. - Що це?
Орендна плата.
Не треба. Я подруга, а не квартирна хазяйка.
Я знаю. І ціную.
Якби ти була хазяйка, у мене був би нормальний холодильник.
Розумієш? Але я просто…
Якщо жити у тебе, то буде комфортніше платити.
Мені так спокійніше. Типу це офіційно.
Це як невеличкі кордони.
Ну добре. Я… А кордони – це як?
Та я просто намагаюся зібрати життя по крихтах.
А ми з тобою такі переплетені.
Справді, я занадто залежний від тебе в усьому.
Про всі проблеми розказую. Завжди прошу поради
і живу в тебе в гаражі.
Було б корисно влаштувати сепарацію.
Прокласти якісь кордони.
Так. Добре. Я не…
Я не знала, що такий гнійник проблем…
- Та ні. - …між нами.
Це буде… здоровий крок для нас обох.
Розумієш, у тебе свій простір, у мене свій.
Тобто теж твій.
Але я сплачую за оренду, тому це буде трохи й мій простір.
Невеличкий кордон.
Чудово.
- Таке апетитне. - Дякую.
Двісті доларів?
Задум гриль-бару «Джей 6» був простий:
відкрити локальний заклад для спілкування з серцем пивної.
Повне безглуздя.
Дженно, тобі холодне.
Дякую, Террі.
Це смачне пиво.
Що за херня взагалі?
Стій.
Чуєш…
Гарного дня.
Дякую.
Якщо чесно, Вілл, сказати важко.
Я знаю.
Нижче пояса може бути інтимний контакт, але ми не знаємо.
Може, він невинно торкається її попереку
або згріб у жменю її сідницю.
Під таким кутом не роздивишся.
Треба йти у розвідку.
Згоден. Цілком з тобою згоден.
Добре.
- Виведи сітку. - Виводжу сітку.
Террі. Господи.
Террі зациклений на ґолдендудлях.
- Дивак. - Стій, он, он.
Він займається йогою. Ти ба, який гнучкий.
Він сам зробив ніж?
Сам робить собі клинки?
Це так круто.
- Та ти що. - Така мужність.
- Дуже мужньо. - Ага.
Багато собак, такий гнучкий, що може собі смоктати,
і робить ножі.
Він усебічно розвинена особистість.
До речі, смачний коктейль. Що це?
Це ж треба.
Це «Космо», подружко.
«Це "Космо", подружко»?
- Офігенний. - Керрі не помиляється.
Яка Керрі?
Вперше бачу цей серіал. Це ж бомба.
Так. У ньому є секс і є місто.
- У ньому є все. - Усе.
Вони з містером Біґом будуть разом?
Тобі доведеться подивитися шість сезонів,
два фільми й відстійний спін-оф, це той самий серіал мінус одна дівка.
- Котра? - Кеттролл.
- Серйозно? - Так, Саманта.
- Чорт. - Так.
- Розкажеш? - Вони одружаться.
- Чудово. - І він умре.
- Чорт. Який морок. - Умре. Так.
- Спойлери. - Так.
Слухай, зробити маргариту з перцем?
А то. Якщо тобі не важко.
- Я б випив з перцем. - Ні. Я люблю бодяжити коктейлі.
- Супер. - Готуйся до частування.
Якщо допомога не потрібна, я тут.
- Ні-ні. Я сама. - Чудово.
Розслабляйся.
Марго з перцем зараз будуть.
Клас.
Ніякого льоду.
Нашвидкуруч, так?
Кімнатної температури. Улюблене.
Я не знаю. Це ж…
Нащо морочитися?
Так, нащо морочитися?
Взагалі-то це було моє перше гасло.
«Нащо морочитися»?
Але не зарекомендувало себе так добре, як «Не попросиш».
Воно логічніше.
У холодильнику повно Ballz, тому допивай.
Терпке, солодке й прісне водночас.
- Я знаю. - Ага.
Будь ласка.
Усе.
Дякую, що довезла цілим.
Нема за що. І відчепися від себе.
- Так. - Карʼєра – це процес.
Поки що «Лакі Пенні» – це норм.
Ти ж там не навіки застряг.
Знаю. Просто хотілося б мати відчутний стартовий майданчик
для «Гівняного барчика».
- А чому б не зробити щось тимчасове? - Тимчасове?
Одна мама в школі розкрутилася з енергетичними батончиками,
а тепер продає їх у Whole Foods.
Знайшла інвесторів.
Ого. Чудова ідея.
Називаються «Сухоребра». Смачнючі.
Хороша назва. Прикольна.
Вона сухоребра.
Які в тебе плани? Хочеш пива? У мене там є чани.
Я люблю пиво. Якщо на вибір тільки воно.
Так.
Думаю, він хоче надвір.
Фу, Вотсон. Фу.
Мабуть, надворі опосум.
Не звертай уваги, він перестане.
Бачиш? Я ж кажу.
- Ну добре. - Дякую, любий.
Зараз виведу.
Та зараз. Чекай.
Зараз, Вотсон. Що там?
Випускаю. Біжи.
- Рятуйте! Рятуйте! - Боже!
- Вілл! - Допоможіть!
Рятуйте!
- Фу. - Вотсон!
- Рятуйте! - Вотсон! Вотсон.
Він мене загризе!
Не біжи, він не вкусить!
- Вотсон! Вотсон! Фу! - Що робити?
- Стій! Не біжи… - Він загризе!
- …не поженеться. - Не знаю, що робити.
Сидіти! Сидіти, малий!
Він тебе не слухається. Чому за тобою не біжить?
- Боже! Що я… - Вотсон! Поряд!
- Поряд! - …келих у руці!
- Боже мій. - Слава богу.
Витягни його з басейну.
Він не вміє плавати.
Він хоче мене загризти. Ні!
- Допоможи мені! - Усі собаки плавають.
- Інстинкт. - Цей явно не вміє.
Подивися.
- Врятуйте песика! - Сама рятуй!
Я укладала волосся феном!
Ми йдемо. Стрибаємо. Ось ми!
- Іди сюди, малий. - Де він?
- Тримай його. За лапи. - Хапай його!
- За лапи. - Так! Души його!
Поганий… Поганий пес!
- Витягуй! - У сраку пса.
Що робити?
Боже.
Курва! Знов те саме!
- Знову! - Боже.
- Чорт. - О, ні!
- Вотсон! Вотсон! Фу! Ні! - Відчепися!
- Боже. - Давай.
Ні!
Прокляття! Господи.
Це коли-небудь закінчиться?
- Ніколи! - Добре. Гаразд.
- Зачароване коло! - Нормально!
Ми так цілу ніч будемо.
Господи. Добре, що ніхто не постраждав.
До речі, собака ненормальний.
І не кажи. Він з притулку. У нього якась травма.
- Але це неточно. - Справді. Неточно.
Так. І на захист Вотсона скажу: він боронив будинок.
Така в нього порода.
А я думаю, він позаздрив.
Чув, що ми надворі бавимося, і думає:
«А мене чому не запросили?»
- А що ви робили? - Вона хотіла скуштувати пиво.
- Готовий? - Так. Перевдягнуся.
Відірвемося?
- Можна. - А куди ви?
На караоке в Корейський квартал. Приєднуйтеся.
- Я б… - Я не хочу.
Я б залюбки, але мені рано вставати.
- Для чого? - Везу дітей до школи.
Точно, вибач.
Коли Сем у Джо, я про це забуваю.
- Про сімʼю? - Чесно кажучи, так.
Не віриться, що в тебе аж три дні.
Це так несправедливо.
От би я була розлучена.
- Я пожартувала. - Мені так не здалося.
Перестань. Ти знаєш, я говорила несерйозно.
Чесно кажучи, я вже не знаю, чому можна вірити.
Це ти про що?
Де Саймон узяв гроші на «Бога війни»?
- Не знаю, про що ти. - Може, тобі це про щось скаже.
Гра коштує 50 доларів.
Ти підкупила сина, щоб прочитав мою книжку?
Неправда. Хто сказав?
Ти мене дуже скривдила.
Я не просив тебе таке робити.
Для мене важлива тільки твоя думка.
Могла б і прочитати.
Вибач. Я була така заклопотана.
Я спатиму внизу.
Боже. Ще й федора.
Коханий, питимеш каву? Свіжозаварена.
Ні, я веду Вотсона на прогулянку.
Милий, прости мені за книжку. Я сьогодні прочитаю.
Як хочеш.
Взагалі-то, я хотіла тобі сказати.
Мені запропонували класну роботу, у Керрі з Кабо.
Постійна зайнятість, з пільгами й зарплатою.
Але вона погано вплине на наше сімейне життя,
тому нам треба це обговорити.
Не треба. Ти зробиш так, як хочеш.
Що, вибач? А знаєш, раз ти сьогодні вільний,
може, сам відвезеш дітей до школи,
поведеш Саймона до ортодонта,
а коли забереш їх зі школи, повезеш Френсіс до репетитора,
Саймона – на гітару, а Мейв – на тхеквондо.
А потім у перервах зганяєш у супермаркет
і затаришся харчами на тиждень.
А тимчасом подумай, як продати дурний мінівен.
Чому така агресія?
Це я роблю все, що хочу?
Це ти покинув роботу, не порадившись зі мною.
Тому так, важкувато знайти час на читання 800 сторінок
фанфіку «Лінкольна для адвоката».
Я не читав «Лінкольн для адвоката». Ані сторінки.
А варто. Може, повчився б трохи.
Збери дітям обіди.
- Привіт. - Здоров.
Які плани на сьогодні? Давай тусити.
А як же кордони?
Та ну їх. Зависнемо десь.
У мене на сьогодні купа різної фігні.
Якої? Я приєднаюся. Мені треба втекти з дому.
Ну, якщо хочеш.
Я їду на каякінг з Кейті. Тебе таке цікавить?
- Що? Так. Кльово. - Так.
- Кльово? Тебе цікавить? - Так. А чому ні?
Чому ні? Бо ти не любиш човнів, води й активного відпочинку.
Ні, я… я хочу з вами.
- Каякінг – кльово. - Супер.
Я з вами. А де сплавляємося?
Річка ЛА.
- На річці Лос-Анджелес? - Ага.
А це взагалі річка? Я думала, каналізація.
Злив відходів – одне з численних призначень річки ЛА.
Але інші її частини – сповнені життя водні шляхи, де є дика природа
і все дихає історією.
Я за. Їдемо. Поплаваємо.
Піду візьму спорядження для каякінгу.
Добре. Їдемо через чотири години.
- То в мене є час його відшукати. - Прекрасно.
Для каякінгу треба мати сильний торс.
І в тренажерку ходити не треба,
качати мʼязи тулуба можна тут.
ОРЕНДА КАЯКІВ
Не знаю. Інколи.
- Йо! - Гей!
- Команда каяка!
Хтось серйозно ставиться до одягу для активного відпочинку.
Рак шкіри – це неприємно.
А бути схожою на дурку приємно.
Нічого собі, ти на мене наїхав.
- Ага. - А ти схожий… просто… на дурня.
Ляпнула перше, що на думку спало?
Стріляєш у короля – гляди не промаж. Бум.
Люди, будь ласка. Згляньтеся. У мене сьогодні поганий настрій.
Що ж тут нового?
Прошу вас. Ми з Чарлі погризлися. Сильно.
Чому?
Дізнався, що я не читала його книжку, розізлився.
Правильно зробив. Прочитай.
Він так трудився. Я б теж лютував.
А я зла на нього, ясно?
Покинув роботу, не порадившись.
Узяв собаку.
Сидить удома, вдає, що працює над чимось
нікому не потрібним.
Шлюб.
Я за ним не скучаю.
А можете не ляскати?
- Добре. - Як скажеш.
Якщо ми тебе дратуємо, йди додому й читай чоловікову книжку,
- як порядна. - Ні, дякую.
Вибачте. Вітаю. Цей застережний плакат
«У воді висока концентрація бактерій», –
він про нинішні умови?
Так. Однозначно. Цієї води краще не торкатися.
Краще прийти іншим разом, так?
Він мусить це казати. Він тут працює. Це обовʼязок.
Ні, це здоровий глузд.
Не торкайтеся води.
Пильнуйте, щоб не потрапила на слизову.
Очі, вуха, ніс, рот і так далі.
І так далі? Що це означає?
- Піхва. - Дупа.
- Я думала, ти скажеш: дупа. - Ні.
І те, і те.
- А головка пеніса? - Бережіть усе.
- Ясно. Може… - Вам три одинарні?
Ні. Я вперше. Мені треба з кимось.
- Можемо разом. - Добре.
- Так. - Я не хочу бути сама.
Спокійно. Ми будемо поряд.
Спокійно. Це ж відпочинок.
А ти нас напружуєш.
Ти смієшся? Я спокійна, як удав.
- Ви подивіться. - Ого, яка вона.
Подвійний тут, беріть.
Супер.
Місце спуску – отам.
- Дякую. - Побачите.
Добре. Це моє?
Це ваше судно. Ми його недавно відмили.
Від чого?
Нам пливти через табір бездомних?
З іншого боку. Табір там.
Зробіть гак. Через табір не пливіть.
Вони нормальні. Але через них не пливіть.
Люди! Почекайте мене.
Сильвіє, ворушися!
Ну добре.
Народ! Кейті.
Правда, гарно?
Супер. Краса неземна.
Я тут подумала: можливо, через десять… чи пʼять хвилин
будемо вже закруглятися?
Підемо на пивас.
Я можу так плавати цілий день.
Я теж. Приємно.
Ага, я теж.
А це цікаво… у житті, коли дивишся вниз на річку ЛА,
вона якась брудна.
Бруду в ній вистачає.
А коли спускаєшся на воду, бачиш красу, якої не помічала.
- Дивовижно. - Подивіться на ту пташку.
Що це? Кондор? Білоголовий орлан?
Чапля? Чапля?
- Це мартин. Мартин. - Може, й мартин.
Можливо. Але коли ти тут, на річці,
мартини набувають нового змісту.
Ти помічаєш їхню красу. Розумієте, про що я?
Так. У цьому вся магія річки ЛА.
Так, я бачу. Це магія. Згодна.
Хай не заразиться гепатитом.
Така прозора вода. Аж дно проглядає.
- Це дитинча медузи? - Ого.
Це шість зліплених докупи презервативів.
Побризкаємося?
- Я тебе забризкаю. - Прикривай головку пеніса.
- Це ти прикривай піхву. - Вода. Потрапила мені на руку.
У мене тут…
Прикривай і так далі.
Ні, ні.
- Перестань! - Довбень.
У рот потрапила. Така свіжість.
- Серйозно? - Ага.
А таки свіжий смак.
Освіжимося.
О, так.
- Як приємно. - Боже мій.
Я вже охолодилася.
Приємно.
Річка ЛА – це дощова вода.
Вона стікає з гори.
Точно. Фільтрується через хребет Санта-Моніка.
Смачніша за воду з-під крана.
- Про що ви говорите? - Про річку ЛА!
- Не пий цю воду. - Смачна ж.
Ні.
- Це пірʼїна. - Пірʼїна. Природа.
Попий ще водички.
- Перехотілося. - Ясно.
- Дати санітайзер? - Ні, воно отруйне!
Викинь.
Гей!
- Синоптики передавали дощ. - Ні.
- Обережно. - Стережися!
- Перестаньте. - Пішли хвилі.
Пішли хвилі.
Майте совість. Не треба.
- На тебе летить гепатит! - Чудесно.
Та ну.
- Не… - Перестаньте!
- Ти куди? - Куди попливла?
Якнайдалі.
Куди ти?
- Куди, Сил? - Повернися!
- Вернися! - Заткни дірку!
- Заткни дірку в дупі! - Заткни…
Кейті! Вілл!
Де ви?
Сука!
Куди мене занесло?
Сер, де я?
Це… я зараз на основному маршруті?
Мабуть, це красиво.
Не їж. Гидота.
НЕ ПОПРОСИШ – НЕ ОТРИМАЄШ
«Не попросиш – не отримаєш».
Здоров.
Усього найкращого. Гарного дня.
Так, так. Спокійно.
Не сьогодні.
Я нормальна. Нормальна!
Я одна з вас!
Бігом. Бігом. Швидше.
Що з нею?
Не знаю.
…як риба в воді.
Я не для землі…
Ти водяник.
- Водянка. - Клас.
Ну от…
- Водяничка. - Не хворій.
- Точно! - Що ж.
Не знала, чи побачу я вас знову.
Боже, ти жива.
- Так. Ти ба. - Вона жива.
- Так. Я жива. - Який прикольний день.
Вибач, ми загубилися.
- Добре, що все добре скінчилося. - Так.
- Що? Та не злися. Ми тебе любимо. - Так.
- Я не злюся. - Господи. Ти лютуєш.
Так, я лютую. Ви мене покинули
в анусі Лос-Анджелеса.
Ми тебе не покинули. Ти сама звернула не туди.
Ти злишся, бо мусила сидіти вдома,
читати книжку Чарлі.
Це ж не так довго.
Поки ми тут, ти могла дочитати.
- Так. - Знаєте що?
Щасливо вам захворіти на гепатит B.
Невдахи.
СЕЗОН МЕДІАЦІЇ ЧАРЛІ ҐРІВЗ
Для Сильвії, кохання мого життя, без якої не буде причин писати.
І для Вілла, який спонукав перегорнути сторінку й почати новий розділ.
Без твоїх порад я б нізащо не покинув роботу й не навчився вити.
Бігом, бігом!
Заходимо!
Стоп, стоп, стоп.
Стійте. Вам сюди не можна.
- А що там? - Це рейд.
Ясно. Я нікого не попереджу.
Я працюю там, у зоомагазині. Я нічого не знаю. Удачі.
Добре.
Так, його взяли. Заходимо!
Заходимо, заходимо.
ПОЛІЦІЯ ЛОС-АНДЖЕЛЕСА
Я грав там у покер. У мене будуть неприємності?
На щастя, федералів ми не цікавимо.
Їх цікавить Реджі.
Один з його регулярних гравців щось мутив з грішми.
На жаль, сама гра в покер була нелегальна.
А цей недоносок ще й назвав її «Грою Реджі».
Ага. Міг би й іменем ворога назвати.
А ще він постійно її називав підпільним покером.
А ще запрошував знаменитостей,
і вони писали про гру в соцмережах.
А він просив не писати,
але таким тоном, наче хотів, щоб писали.
Бовдур під домашнім арештом.
З електронним браслетом на нозі?
- О, так. - Ви знали, що їх треба орендувати?
Цікава оборудка системи кримінального правосуддя.
Це точно.
Хлопці, «Лакі Пенні» закрито на невизначений термін. Тому…
Так.
А ми отримаємо гроші за тиждень?
Я б теж хотів забрати платню за цей тиждень.
Ні! Усе конфіскували.
Роззирніться. Усе конфіскували.
Реджі хотів би, щоб нам заплатили.
До сраки Реджі!
Слухай. Там щойно таке сталося.
Федерали наїхали на «Лакі Пенні».
Я там був. Бачив, як вони налетіли.
Усі в порядку?
Так, усі. Крім Реджі.
Він не в порядку.
Під домашнім арештом і може сісти.
Це повна срака.
Хріново.
Реально хріново.
А ще хріново те, що бар тимчасово закрили,
бо це місце злочину.
Тому я ще не скоро зможу тобі заплатити за оренду,
бо я безробітний.
Ти не мусиш мені платити.
Це так любʼязно з твого боку.
Просто збери манаття і вимітайся.
- Що? - Так.
Кордони. Ти правильно казав.
Добре. Дякую, що пустила пожити.
Дякую, що пустила пожити. Це тимчасово. Обіцяю.
Не парся.
Але їхати треба швидко. У мене розлад шлунка.
Мій теж не в порядку.
Тепер пердіти треба акуратно.
Так. Це точно.
МАТУСЬКО, НУ ЩО ТИ? ЩОСЬ НАДУМАЛА?
ЗАЛЮБКИ ПІДУ ДО ВАС НА РОБОТУ. ДУЖЕ ДЯКУЮ ЗА ЦЮ МОЖЛИВІСТЬ.
Переклад субтитрів: Олена Любенко