Watsone.
Můžu si na to maso dát kečup?
- Cože? - Můžu si na maso dát kečup?
Samozřejmě. Zajdu pro něj do ledničky.
No jo.
- Pozor. - Zavři.
Může přestat štěkat, zlato?
Watsone, nesmíš.
- Do háje. - Nesmíš. Watsone.
Jak bylo ve škole?
Líp než tady.
Watsone, všechno dobrý.
Klídek.
Je hlučnej.
- Sakra práce! - Mami.
Ježíši!
Kriste.
Tumáš, beruško.
Zvláštní, že my jsme uvnitř
- a pes venku. - Než ho vycvičíme. Nebude to tak napořád.
- Skvělý. Sranda. - Jo.
- Proboha, Charlie. Tak jo. - No jo.
- Co? Bože. - Hej.
- Ne. - Fuj.
- Zlobivej pes. - Bože. Fajn.
- Už dost. - Watsone, dolů. Musíš zavírat.
- Prosím? - Watson ohrádku respektuje.
- Nevlezl by sem. - Ať respektuje, že jsem to uvařila.
- Ne, Watsone. - Počkej. Hej!
- No tak. - Vrať mi…
- Vážně? - Tak jo.
- Fajn. Ven! - Jo.
To musím vzít. Práce.
Ven.
Běž.
Musíš to zvednout a zavřít. Ne. A je to. Tak.
Ahoj, Carrie z Caba.
Čau, chica. Hele, přejdu rovnou k věci.
Nastoupíš k nám jako organizátorka na plný úvazek?
Ty bláho. Páni.
Než odpovíš, musím říct, že by to bylo dost náročný.
Plnej úvazek je slabý slovo.
Pracovala bys o víkendech a jezdila mimo město.
Vzrůšo.
Mejdan, kocovina, brunch a znova.
Ale pro některý mamky je to náročný až moc.
Potěšila jsi mě.
Sveze Watson Jessipu?
- Ještěrku sem nenos! - Ne. Naposledy. Psi a ještěrky se nemusí.
Proč máme Jessipu u jídelního stolu?
- Je spokojená. - Promyslím to, jo?
Samozřejmě, kočeno. Ale moc dlouho neváhej.
- Dobře. Tak ahoj. - Watsone, stop.
Jak v Dr. Dolittlovi.
ČISTĚ PLATONICKY
PIVOVAR LUCKY PENNY
Proč je důležitý, co si o Masonovi myslí Sylvia?
Měls investora, slavnýho herce. Vlastně chodící bankomat, ty vole.
Financoval by tě navždy. A pohostinství je odvětví plný idiotů.
Byl to hroznej magor.
- Jako Reggie. - Ještě větší. I Reggiemu tak připadal.
Tak chápeš, jakej to byl děs.
To asi jo. Ale magor je každej, kdo investuje do baru.
I my. Točí se tu hotovost. Buď pereš prachy, nebo balíš navátý zajdy.
Navíc s těma magorama byla šílená nuda.
Ani náznak srandy v jakýkoliv podobě.
A Sylvia si toho všimla okamžitě. Jako nějakým šestým smyslem.
Co se děje?
Nic. Jenom koukám na svýho kámoše.
Nekoukáš. Ty ho pohledem přímo svlíkáš.
- Vidím to. - Mám ho rád.
Ať nechytneš oční formu syfilis. Co se děje?
Trávíš se Sylvií moc času. Až nenormálně.
Jde o spoluzávislost. Jako u mě a mojí tety.
Sylvia se ti prostě plete do života.
Přišel jsi kvůli ní o úžasnou finanční příležitost.
A co z toho?
Bydlíš u ní, tvoje kariéra je v háji,
a navíc si ani nezapícháš.
Píchal jsem, dokud mi nezatla tipec.
No jasně. Vy dva potřebujete hranice.
- Amen. - Jaký hranice máš na mysli?
Nevím. Ať je to oficiální. Plať nájem, ať jí nic nedlužíš.
Jo, to se mi líbí. Budu jí platit nájem.
- Jo. - Hranice.
Přesně.
Ježíši, málem bych vám to zapomněl říct.
- Co? - Sklep je pod vodou.
- Teď? - Jo.
Proč jsi to neřekl dřív?
Čau.
Ahoj.
- Prosím. - Co to je?
Nájem.
To nemusíš. Jsem kámoška, ne bytná.
Toho si vážím. Jinak bych tam chtěl mít víc než miniledničku.
Víš jak. Ale prostě…
Jestli tady mám bydlet, chci platit nájem.
Pro lepší pocit. Ať je to oficiální. Nastavíme hranice.
Jasně. Jaký hranice myslíš?
Prostě se snažím dát si život zase do pořádku.
A naše životy jsou tak propletený.
Jsem na tobě hrozně závislej.
Svěřuju se ti s problémy. Chodím si k tobě pro radu
a bydlím ve vaší garáži.
Takže by nám mohlo prospět trochu to oddělit.
Stanovit hranice.
Jasně. Nevěděla jsem, že tady je tolik skrytýho napětí.
- Ne. - Mezi náma.
Prostě to oběma prospěje.
Chápeš, ty budeš mít svůj prostor, já svůj, kterej je i tvůj.
Ale teď ti za něj platím, takže trochu i můj.
Takový hranice.
Super.
- To vypadá skvěle. - Díky.
Dvě stě dolarů?
Myšlenka Jay 6 Bar & Grille je prostá:
Vytvořit místo pro setkávání se srdcem pivnice.
To nedává smysl.
Jedno vychlazený.
Díky, Terry.
To je dobré pivo!
To si dělá prdel?
Hej.
Měj se hezky.
Díky.
No, Wille, těžko říct.
Právě.
Možná se jí tam dole dotýká, ale jistý to není.
Možná má ruku nevinně položenou na zádech, nebo jí dlaní mačká zadnici.
- Není to vidět. - Musíme si ho proklepnout.
Naprosto souhlasím.
Tak jo.
- Dej tam fotky. - Dobře. Fotky.
Terry. Proboha. Je posedlej goldendoodly.
- Podivín. - Počkat.
Hele, jak cvičí jógu. Je pěkně ohebnej.
To vyrobil on?
On si sám frézuje nože?
Tak to je mega hustý.
- Jako fakt? - Mužný.
- Jo.
Ten chlap má moc psů, kouří si vlastní péro a vyrábí nože.
Má dost rozmanitý osobnostní rysy.
Ten drink je výbornej. Co je to?
No jéje.
To je cosmo, bejby.
Cosmo, bejby?
- Je vynikající. - Carrie má vždycky pravdu.
Jaká Carrie?
Ten seriál jsem ještě neviděl. Je úplně boží.
Jo. Je v něm sex i město.
- Všechno. - Všechno.
- Dají se s panem Božským dohromady? - Musíš zkouknout šest řad,
dva filmy a trapnej spin-off, kde je akorát o jednu mrchu míň.
- O kterou? - Cattrall.
- Fakt? - Samantha, jo.
- Ty kráso. - Jo.
- Řekneš mi to? - Vezmou se.
- Hezký. - On pak umře.
- Sakra. To je dost drsný. - Jo.
- Spoiler. - Jo.
Co kdybych nám namíchala pikantní margarity?
- Jasně, když se ti chce. To bych si dal. - Mě to míchání baví.
- Paráda. - Těš se.
Když nechceš pomoct, počkám.
- Ne, to zvládnu. - Bezva.
Ty odpočívej.
Margarity už se nesou.
Pěkný.
Bez ledu?
Taková rychlovka, jo?
Pokojová teplota. Ta je nej.
Nevím, no. Prostě…
- Proč se s tím štvát? - Jo, proč?
Vlastně to byl můj první slogan. Proč se s tím štvát?
„Kdo se nezeptá, nic nedostane“ fungovalo líp.
Dává to větší smysl.
Mám ledničku plnou BuzzBallz, tak pij.
Je kyselá, sladká i mdlá.
- Jo. - Jo.
Není zač.
Tak jo.
Díky za doprovod.
Rádo se stalo. A nebuď na sebe tak tvrdej.
- Jo. - Kariéra je proces.
- Jo. - Lucky Penny ujde. Nezůstaneš tam navždy.
Já vím. Jen škoda, že nemám žádnej odrazovej můstek k Ubohýmu baru.
- Nechceš udělat pop-up? - Pop-up?
Jedna mamka to udělala s tyčinkama a teď se prodávají v supermarketu.
- Přilákala investory. - Ty jo. Dobrej nápad.
Jo. Jmenujou se Hubená mrcha. Jsou moc dobrý.
Fajn název. Super.
Hubená mrcha je ona.
Co máš v plánu? Piješ pivo? Mám soudek.
Pivo miluju, když není jiná možnost.
Není.
Lásko, asi chce pustit ven.
Ne, Watsone. Ne.
Nejspíš je venku vačice.
Nevšímej si ho, on přestane.
Vidíš? A je to.
- Tak dobře. - Díky, zlato.
Jo, už jsem tady.
No jo, klídek, kámo.
Ano, Watsone. Dobře. O co jde?
Tak prosím. No jo.
- Ježíši! - Pomoc!
- Wille! - Pomoc!
- Ne. Pomoc! - Watsone!
- To psisko mě zabije! - Stůj, a nekousne tě!
- Co mám dělat? - Watsone! Ne!
- Honí mě! Co mám dělat? - Neběhej. On přestane.
Sedni!
Neposlouchá! Proč nehoní tebe?
- Bože! Držím sklenici! - Watsone! Nesmíš!
- Bože můj. - Díky bohu.
Bože, musíš ho vytáhnout. Prý neumí plavat.
Chtěl mě zabít! Ne!
- Pomoz mi! - Psi plavat umí.
- Je to instinkt. - Neumí. Koukej.
- Pomozte mu! - Pomoz mu sama!
Mám vyfénovaný vlasy!
Jdeme do vody. Teď!
- Dobrý. Pojď sem. - Kde je?
- Vem ho za nohy. - Chyť ho!
- Drž ho. - Uškrť ho!
Zlobivej pes!
- Ven! - Bestie.
Co mám dělat?
Ach bože.
- Kurva! Už zase! - Bože.
- Sakra. - Ne!
- Watsone! Ne! - Táhni do prdele!
- Bože! - No tak.
Ne!
Krucinál! Ježíšmarjá.
Copak to nikdy neskončí?
- Neskončí to! - Dobrý.
- Začarovanej kruh! - Dobrý!
Budem pokračovat celou noc.
Bože, ještěže si nikdo neublížil.
Jo. Ten pes je cvok.
Je z útulku. Asi má nějaký trauma.
- To nevíš. - Máš pravdu. Nevím.
A na Watsonovu obranu, on jen hlídal dům.
K tomu je vyšlechtěný.
Podle mě žárlil.
Slyšel nás, jak se bavíme, a řekl si: „Proč mě nepozvali?“
- Co jste dělali? - Ochutnala moje pivo.
- Tak jdeme? - Jen se převlíknu.
Rozjedem to?
- Jasně. - Kam jdete?
Na karaoke v K-Townu. Pojďte taky.
- To bych… - Já nechci.
Moc ráda, ale zítra vstávám brzo.
- Proč? - Povezu děcka do školy.
No jo, promiň. Když má Sama Joe, házím to za hlavu.
- Svou rodinu? - Popravdě jo.
Máš půlku týdne volno. To není fér. Škoda, že nejsem rozvedená.
- To byl vtip. - Neznělo to tak.
Víš přece, že jsem to nemyslela vážně.
Já už ani nevím, čemu mám věřit.
Jak to myslíš?
Kde vzal Simon peníze na God of War?
- O tom nic nevím. - Třeba si vzpomeneš.
Ta hra stojí 50 dolarů.
- Zaplatilas mu, aby si přečetl mou knihu? - Ne! Kdo ti to řekl?
Tohle se mě fakt dotklo.
Nikdy jsem po tobě nic podobnýho nechtěl.
Na ničím názoru mi tak nezáleží. Mohla sis to prostě přečíst.
Promiň. Mám toho moc.
Jdu spát dolů.
Kristepane, ten klobouk.
Ahoj, chceš kafe? Je uvařený.
Ne. Jdu vyvenčit Watsona.
Zlato, to s tou knihou mě moc mrzí. Dneska si ji přečtu.
Jak chceš.
A chtěla jsem ti říct,
že mi Carrie z Caba nabídla úžasnou práci.
Stálou, s benefity a platem.
Ale narušila by nám rodinný život, tak bychom to měli probrat.
To není nutný. Jistě uděláš, co budeš chtít.
Prosím? Tak když máš dneska volno,
mohl bys zavézt děti do školy a Simona k zubaři,
a až je vyzvedneš, hoď Frances na kurz SAT,
Simona na kytaru, Maeve na taekwondo.
Mezitím zaběhni do obchodu a kup jídlo k večeři na celý týden.
A u toho vymysli, jak prodat posranou dodávku.
- Kde se to v tobě bere? - Já že si dělám, co chci?
Tys dal výpověď, aniž by ses mě zeptal.
Najít si čas na 800 stránek fanfikce podle Advokáta je těžký.
Advokáta jsem nečetl. Ani jednu stránku.
Možná bys měl, aby ses přiučil. Ty svačiny můžeš dodělat.
- Ahoj. - Čau.
Co dneska děláš? Něco podnikneme.
Co naše hranice?
Nechme toho. Pojď si vyrazit.
Já toho mám dneska už moc.
Přidám se. Potřebuju vypadnout.
Jo, když chceš. Jdu s Katie na kajak. Máš zájem?
- Cože? Jo. Skvělý. - Jo.
- Skvělý? Zaujalo tě to? - Jo. Proč ne?
Proč ne? Nemáš ráda lodě, vodu ani pohyb obecně.
Ne, chci jít taky.
- Kajak žeru. - Fajn.
Jo. Kde to bude?
Na losangeleský řece.
Na řece Los Angeles?
To je řeka? Ne odpadní kanál?
Odvádění odpadní vody patří k mnoha funkcím té řeky.
V jiných úsecích je to pulzující vodní cesta plná zvířat
a s bohatou historií.
Jsem pro. Jdeme na to.
- Jdu si pro kajakářskou výstroj. - Paráda. Vyrážíme za čtyři hodiny.
- Aspoň mám čas ji najít. - Skvělý.
Kajak vyžaduje sílu v horní části těla, že?
Ani nemusíte do posilky,
protože si zacvičíte tady.
Nevím. Občas.
- Čau! - Nazdar!
- Čau! - Kajakáři!
Ty bláho! Někdo to sportovní oblečení bere vážně.
Nechci rakovinu kůže.
Chceš vypadat jako pako.
To byla podpásovka.
- Jo. - A ty vypadáš prostě hloupě.
Nic tě nenapadlo, co?
Když cílíš na krále, musíš se strefit.
Prosím vás, šetřete mě. Mám blbou náladu.
To je mi novinka.
Prosím. S Charliem jsme se pohádali.
Kvůli čemu?
Zlobí se, že jsem nečetla jeho knihu.
Právem. Přečti si ji. Dala mu zabrat. I já bych se zlobil.
Já jsem na něj taky naštvaná.
Že dal výpověď a nezeptal se mě. Pořídil si psa.
Je doma a tváří se, že pracuje na něčem, co ale nikdo nechce.
Manželství.
Nechybí mi.
Můžete toho nechat?
- Jo. - Rozhodně.
Když ti tak vadíme, běž domů a přečti si tu knihu.
- Jak bys měla. - Ne, díky.
Promiňte, dobrý den. To varování
„nesahejte do vody, vysoké množství bakterií“ je aktuální?
Jo. Určitě. Do vody fakt nesahejte.
Necháme to radši na jindy, ne?
On to říkat musí. Pracuje tady. Chrání se.
Ne, je to problém. Prosím, nesahejte do ní.
Proniknou do jakýhokoliv otvoru.
Takže do očí, uší, nosu, pusy a tak dál.
A tak dál? Tím myslíte co?
- Vaginu. - Zadek.
- Já čekala zadek. - Ne.
Obojí. Prosím.
- Co pinďour? - Vlezou všude.
- Možná… - Chcete tři jednomístný?
Jedu poprvý. Sama nechci.
- Můžeme spolu. - Fajn.
- Jo. - Nechci jet sama.
Klid, budeme hned vedle.
Klid. Má to být zábava. Jenom všechny stresuješ.
To myslíš vážně? Jsem v pohodě.
- No teda. - Koukni na ni.
Kajak pro dva máte tady.
Bezva.
- Na vodu ho spustíte tamhle. Uvidíte. - Díky.
Dobře. Tenhle je pro mě?
To je vaše loď. Zrovna jsme ji vyčistili.
Od čeho?
Máme jet kolem toho tábora bezdomovců?
Po druhé straně řeky. Tamhle.
Objeďte je. Nejezděte tam.
Jsou v klidu. Ale nejezděte tam.
Hej, vy dva! Počkejte na mě!
Sylvie, hejbni zadkem!
Tak jo.
Hej! Katie?
Hezký, ne?
Skvělý. Nádhera.
Říkala jsem si, jestli nechcete jet ještě tak deset… pět minut
a pak toho prostě nechat a vypadnout? Zajít na pivko?
Já bych tady strávila klidně celej den.
- Já taky. Je to fajn. - Já taky.
Je zvláštní, že když se na tu řeku díváš jindy,
působí prostě špinavě.
Jo, to i odsud.
Ale když jsi na ní, spatříš tu skrytou krásu.
- Neuvěřitelný. - Bože, ten pták.
Co to je? Kondor? Nebo orel bělohlavý?
Volavka?
- To je racek. - Možná je to jenom racek.
Ale je hustý, že tady na řece vidíš racky v úplně jiným kontextu.
Všimneš si, jak jsou krásní.
Jo. V tom spočívá kouzlo řeky Los Angeles.
Jo. Je to kouzelný. Souhlasím.
Snad nedostane žloutenku.
Je průzračná. Vidím až na dno.
- Není to mládě medúzy? - Ty jo.
Ne, to se nějak spojilo asi šest kondomů.
- Chceš cákat? Já tě pocákám. - Zakryj si pinďoura.
- A ty vaginu. - Voda. Ne. Mám ji na ruce.
- Stříkla na mě… - Zakryj si „a tak dál“.
Ne!
- Přestaň! - Ty šmejde.
Mám ji v puse. Je osvěžující.
- Jo? - Jo.
Chutná fakt dobře.
Jdeme na to.
No jo.
- To je příjemný. - Bože můj.
Zchladila jsem se.
Ten pocit.
- Řeku tvoří dešťovka. - Přitéká z hor.
Jo. V pohoří Santa Monica se pročistí.
Lepší než z vodovodu.
- O čem to melete? - O tý řece!
- Nepij to. - Je dobrá.
Ne.
- Jenom pírko. - Jenom pírko. Příroda.
Dej si ještě.
- Už nemám žízeň. - Dobře.
- Chceš desinfekci? - Ne, to je jed! Dej to pryč.
Hej.
- Myslím, že mělo pršet. - Ne.
- Pozor. - Bacha!
- Ne. - Řeka se rozbouřila!
Vlny!
Ne. Nechte toho.
- Tu máš žloutenku! - Valí se vlna.
No tak.
- Ne… - Dost!
- Kam jedeš? - Kam jedeš?
Pryč.
Kam?
- Kam jedeš, Syl? - Vrať se!
- Ucpi si dírku!
- Ucpi si díru do zadku! - Ucpi si…
Katie? Wille?
Lidi!
Kurva!
Co se to děje?
Pane, kde to jsem?
Aspoň… Dostanu se tudy na začátek?
To má být asi krása.
Nežer to. To je nechutný.
KDO SE NEZEPTÁ, NIC NEDOSTANE
- „Kdo se nezeptá, nic nedostane.“ - Zdravíčko.
Ať se daří. Hezký den.
Tak jo.
Dneska ne.
Hej, já jsem ta normální!
Jsem jedna z vás!
Poběž. Honem.
- Co má za problém? - To nevím.
- …mám ráda vodu. Souš ani ne, ale vodu… - Chceš být mokrá.
- Postříkaná. - Dobrý.
No…
- Potřebuju to. - K životu.
- Jo! - Tak.
Čau.
- Myslela jsem, že vás nenajdu. - Bože, ty žiješ.
- No tohle. - Žije.
- Jo. Žiju. - Dnešek se povedl, co?
Promiň nám to.
- Jo. Konec dobrej. - Jo.
- Co? Nezlob se. Máme tě rádi. - Jo.
- Nezlobím se. - Zlobíš, hodně.
Vlastně nasraná jsem. Nechali jste mě v prdeli Los Angeles.
Nenechali. Tys blbě odbočila.
Štve tě, že bys měla doma číst knížku svýho muže.
Není to na dlouho. Už jsi to mohla mít přečtený.
- Jo. - Víte co…
Užívejte si, než se projeví ta žloutenka.
Ubožáci.
MEDIAČNÍ SEZÓNA
Pro Sylvii, lásku mého života, bez které by nemělo smysl psát.
A pro Willa, který mě postrčil, abych otočil stránku a začal nanovo.
Bez tebe bych neodešel ze zaměstnání a nenaučil se výt.
Pohyb!
Dovnitř!
Stůjte. Musíte okamžitě pryč.
- Co to je? - Razie.
V pohodě, nikomu to neřeknu.
Dělám v tom zverimexu. Nic nevím. Hodně štěstí.
Dobře.
Ano, máme ho. Jdeme.
Běžte!
Já s ním ten poker hrál. Mám problém?
Po nás FBI naštěstí nejde. Jdou po Reggiem.
Jeden hráč jel v kauze se špinavýma prachama.
Bohužel byl nelegální i ten poker.
Tomu sráčovi moc nepomůže, že to nazval „Reggieho hra“.
Jo. Měl to nazvat podle svých nepřátel.
Navíc pořád zdůrazňoval, jak je to nelegální.
Zval samý slavný lidi a oni to sdíleli na sítích.
Říkal, ať to nesdílí, ale tím je spíš pobízel.
- Teď má domácí vězení. - S náramkem a se vším všudy?
- Jo. - Víte, že se za náramek platí?
Vypovídá to něco o naší justici.
To jo.
Pánové, Lucky Penny se zavírá na dobu neurčitou.
Jo.
A tenhle týden nám proplatíš?
Jo, já chci taky dostat zaplaceno.
Ne! Všechno zabavili.
Vidíte to? Zabavili všechno.
Reggie by nám zaplatit chtěl.
Na Reggieho seru!
Čau. Stalo se něco totálně ujetýho.
FBI provedla razii v Lucky Penny.
Já byl u toho. Celý jsem to viděl.
- Jsou všichni v pořádku? - Všichni až na Reggieho.
Je na tom blbě. Má domácí vězení a možná ho zavřou.
Je to průser.
To je na nic.
Jo, to teda. Na hovno je i to, že bar zatím musí zavřít.
Jako místo činu.
Takže možná potrvá, než seženu peníze na nájem.
Jsem bez práce.
Nic mi dávat nemusíš.
To je od tebe milý.
Sbal si krámy a vypadni.
- Co? - Jo.
Hranice. Měls pravdu.
Fajn. Díky, že jsem tu mohl být.
Čau. Díky, že můžu k tobě. Jen na čas, slibuju.
Jo, to neřeš.
Ale musím rychle domů, mám rozhozenej žaludek.
Jo, ten můj je na tom taky špatně.
Člověk by se nerad posral, rozumíš.
Jo.
MAMKO, JEN DOTAZ. JAK TO VYPADÁ????!!
TU PRÁCI VEZMU RÁDA. DĚKUJU ZA PŘÍLEŽITOST!
Překlad titulků: Kristina Himmerová