Уотсън.
Може ли кетчуп?
- Какво? - Може ли кетчуп за пържолите?
Разбира се, ще го донеса от хладилника. Само да се измъкна.
- Не го пускай. - Скъпи, ще го накараш ли да спре?
- Уотсън, кротко. - Писна ми!
Кротко, Уотсън.
- Как беше днес в училище? - По-добре от тук.
Кротко, Уотсън.
- Спокойно. - Адски силно лае.
- Шибана ограда! - Мамо.
Ужас! Ще умра.
Ето, миличка.
Иронията е, че оградените сме ние.
- А не кучето. - Сега го обучаваме, няма да е вечно така.
Олекна ми.
- Господи, Чарли. - Кротко.
- Какво? О, боже. - Не, Уотс.
Не яж от масата.
- Лошо куче. - Ужас.
- Стига вече. - Долу.
Затваряй вратичката.
- Моля? - Ако беше затворила, нямаше да е тук.
Пържолите не са за кучето!
- Пусни, Уотсън. - О, боже.
- Върни ми… Не е истина! - Добре де.
Както и да е. Чиба!
Търсят ме по работа. Чиба, чиба!
- Разкарай се! - Повдигаш и затваряш.
Не. Ха така, ето.
Здрасти, Кари Кабо!
Здрасти, муцка, направо минавам на важното.
Искаш ли да ни станеш щатен организатор на събития?
О, боже.
Но държа да ти кажа, че работата е много натоварена.
Денят няма да ти стига, работи се и уикендите, има и командировки.
Иначе е вълнуващо - парти, махмурлук, късна закуска и пак отначало.
Но понякога на хората с деца им идва в повече.
Поласкана съм.
- Може ли Джесипа да язди Уотсън? - Не, махни гущера!
Кучетата не харесват гущери. И защо си донесла Джесипа на масата?
- Харесва й. - Може ли да си помисля?
Разбира се, секси, но нека не е твърде дълго.
- Добре, чао. - Уотсън, стига.
- Спри! - Като в "Д-р Дулитъл".
ЛЪКИ ПЕНИ
Много важно какво мисли Силвия за Мейсън Гранд!
Прочут актьор е бил готов да инвестира.
Можеше да му точиш парите цял живот.
- А и нашият бранш е пълен с ужасни хора. - Този беше нетърпим.
- И Реджи е нетърпим. - Бледнее.
Дори Реджи не го изтърпя, прави си извода.
Да, но всеки, който инвестира в бар, е отвратителен.
Ние също, това е мръсен бизнес. Или перем пари, или забиваме пияни хора.
Не стига другото, а и онези бяха крайно скучни.
Оперирани от чувство за хумор.
Силвия обаче ги надуши отдалеч, сякаш има шесто чувство.
- Какво става? - Нищо.
- Просто гледам приятеля си. - Да бе, изпиваш го с очи.
- Видно е. - Обичам го.
Ще хванеш очен сифилис. Какво става?
Със Силвия сте прекалено близки, абсурдно е.
Взаимнозависими сте, като мен и леля.
Силвия твърде много ти се бърка в живота.
Заради нея си пропуснал огромна финансова възможност.
И какво получаваш в замяна? Живееш у тях, кариерата ти е съсипана.
- И не правиш секс. - Правех, но тя ме накара да спра.
Има си хас. Двамата трябва да си поставите граници.
- Прав е. - Какво точно имаш предвид?
Знам ли, като начало плащай наем, за да не си й длъжник.
Добра идея, да й плащам наем.
- Граници. - Абсолютно.
Щях да забравя да ви кажа.
- Какво? - Мазето е наводнено.
- В момента ли? - Да.
И защо казваш чак сега?
Здрасти.
- Заповядай. - Какво е това?
- Наем. - Стига, приятелка съм ти, не хазяйка.
Знам и благодаря. Ако ми беше хазяйка, хладилникът щеше да е по-голям.
Нали разбираш? Но ако ще живея у вас, предпочитам да си плащам.
Така ще се чувствам по-независим, ще има някакви граници.
За какви граници става дума?
Просто се опитвам пак да си подредя живота,
а той е страшно преплетен с твоя.
Разчитам на теб за всичко.
Споделям ти проблемите си, искам ти съвети и живея в гаража ти.
Може би ще е здравословно малко да се отдалечим.
Да поставим граници.
Да, разбира се, не подозирах, че тлеят проблеми.
Няма такова нещо, но ще се отрази добре и на двама ни.
Всеки ще си има собствено пространство.
Пристройката е твоя, но като плащам наем, донякъде става и моя.
- Ще има граница. Супер. - Чудесно.
- Изглежда вкусно. - Благодаря.
Двеста долара?
Създадохме бар "Ян 6" с простичка цел.
Да привлича хората от квартала с биреното си сърце.
Пълни глупости.
- Пийни студена бира, Джена. - Благодаря, Тери.
Ето това е хубава бира!
Какво става тука бе?
- Хубав ден. - Благодаря.
- Да ти кажа, Уил, не мога да преценя. - Сигурен съм!
Може и да я е прегърнал интимно, но не се знае.
Да бе, може да е преметнал ръка невинно, или да й е награбил задника.
Не се вижда добре.
- Трябва да проучим нещата. - Напълно съм съгласен.
- Отваряй да видим. - Добре, ето.
Тери. О, господи!
- Вманиачен е по рунтави кучета. Хахо! - Скивай.
Прави йога, много е гъвкав.
- Това той ли го е изработил? - Значи е и ножар?
- Направо жестоко! - Много мъжествено.
И още как! Има една сюрия кучета, може сам да си върти свирки и е ножар.
Явно е разностранна личност.
- Какво ми забърка? Страхотно е. - Леле!
- Коктейл "Космополитън", мацко. - Така ли?
- Супер е. - При Кари грешка няма.
Коя е Кари?
Не бях го гледал, страхотен сериал.
- Много ясно, щом има секс, и то в града. - Друго не е нужно.
- Събират ли се накрая с Тузара? - Трябва да изгледаш шест сезона,
два пълнометражни филма и продължение, което е същото, но без едната мадама.
- Коя липсва? - Катрал.
- Сериозно? Виж ти! - Саманта, да.
- Кажи де. - Женят се. Обаче той умира.
- Ужас! Колко гадно. - Разкрихме сценария.
Искаш ли да забъркам пикантна "Маргарита"?
- Щом не те мързи, няма да откажа. - Обичам да правя коктейли.
- Много ще ти хареса. - Ако ти трябва помощ, тук съм.
- Не, ще се справя. - Супер.
Ти си почивай.
- Ето ги пикантните коктейли. - Яко.
Без лед. Никакви изгъзици.
- Най обичам на стайна температура. - Не знам, просто…
- Пестя усилия. - Добре правиш.
"Пести усилия" беше първият ми слоган,
но "Който го е срам, не яде салам" го засенчи.
- По-смислен е. - Заредена съм с готови коктейли, пийвай.
- Стипчив и сладък, но и безвкусен. - Знам.
Не ми благодари.
Готово.
- Благодаря, че ме изпрати. - Моля. И споко, кариера се гради бавно.
Няма да останеш вечно в "Лъки Пени".
Знам, но ми се щеше да имам трамплин за "мизерния бар".
- Защо не започнеш с шатра? - Шатра?
Една майка от училище направи така и енергийните й барчета станаха хит.
- Откри инвеститори. - Не е лоша идея.
Да, казват се "Кльоща", много са вкусни.
- Готино име. - Тя самата е кльощава.
Какво ще правиш сега? Пие ли ти се бира?
- Обичам бира. При липса на друго. - Нямаш избор.
Кучето май иска навън.
Не, Уотсън, не!
Сигурно е надушил опосум. Не му обръщай внимание, ще спре.
Ето, виждаш ли?
- Добре де. - Благодаря ти.
Ето, идвам.
Стига де, укроти се вече.
Спокойно, Уотсън, какво има?
Излизай, хайде.
- Божичко! - Помощ!
- Уил! - Помощ!
- Уотсън! - Помощ!
- Ще ме убие! - Спри и няма да те ухапе.
- Какво да правя? - Уотсън, не!
- Стига си търчал и ще спре да те гони. - Ще ме изяде!
- Седни, момче! - Не те слуша! И защо теб не те гони?
- О, боже! - Уотсън, стой!
- Държа чаша! Майчице. - Слава богу.
- Бързо, казаха ми, че не може да плува! - Иска да ме убие, не!
- Помогни ми! - Всички кучета плуват.
Той явно не може, погледни го!
- Помогни му! - Ти му помогни!
Бях на фризьор днес.
Да скачаме, бързо!
- Ела тук, момче. - Къде е?
- Хвани му краката. - Удуши го!
Лошо куче такова!
- Майната му. - Не знам как да помогна!
Боже.
Пак почна!
- Майчице. - Гадно псе!
- Уотсън, не! - Мамицата ти!
- Божичко! - Хайде де.
Не!
Да му се не види!
Няма ли да се свърши?
- Писна ми! - Кротко.
Това е някакъв порочен кръг, няма да спре до сутринта!
Боже, добре че никой не е пострадал.
- Това куче е откачено. - Явно е преживяло някаква травма.
- Няма как да знаеш. - Прав си.
Не е виновен, просто бранеше къщата, в кръвта му е.
Според мен ни завидя, понеже се забавлявахме, а не беше поканен.
- Какво правехте? - Пиехме бира.
- Тръгваме ли? - Ще се преоблека.
- Да ги разбием! - Къде ще ходите?
На караоке в К-таун, елате и вие.
- Не искам. - Аз искам, но ще ставам рано.
- Защо? - За да закарам децата.
Вярно, извинявай. Когато Джо вземе Сам, напълно забравям.
- Детето си ли? - Виновата.
Имаш половин седмица свобода. Не е честно!
Де да бях разведена.
- Шегувах се. - Не прозвуча така.
Знаеш, че не говорех сериозно, скъпи.
- Вече не знам на какво да вярвам. - В смисъл?
Саймън как си купи "Богът на войната"?
- Не знам за какво говориш. - Ще те подсетя. Цената й е 50 долара.
- Подкупила си го да прочете книгата ми? - Не е вярно!
Много се засегнах.
Никога не съм те молил за нещо такова. Само твоето мнение ценя.
- Да беше прочела книгата. - Извинявай, бях затрупана с работа.
Ще спя долу.
Аман от тая шапка.
- Скъпи, искаш ли кафе? Тъкмо направих. - Не, ще разходя Уотсън.
Много съжалявам за книгата, ще я прочета днес.
- Все едно. - И исках да ти кажа нещо.
Получих предложение за работа от Кари Кабо.
Щатно място със заплата и екстри.
Но би преобърнало ежедневието ни, така че трябва да го обсъдим.
Няма смисъл, винаги правиш каквото си искаш.
Моля? Знаеш ли, така и така си свободен днес,
закарай децата на училище, Саймън - на ортодонт.
После пък Франсис е на курс за матурата, Саймън - на китара, а Мейв - на таекуондо.
Междувременно отскочи до магазина да напазаруваш за седмицата.
И измисли как да продадеш минивана!
- Какво ти стана? - Аз ли правя каквото си искам?
Ти напусна, без да ме питаш.
Та сега няма кога да прочета 800 страници в стил "Адвокатът с линкълна".
Не съм чел "Адвокатът с линкълна".
Ами прочети го, може да научиш туй-онуй. И довърши обяда.
Здрасти, зает ли си? Хайде да правим нещо.
- А границите? - Майната им, да отидем някъде.
Хубаво, но съм ангажиран днес.
Ще дойда и аз, само да не съм тук.
Хубаво, с Кейти сме на каякинг, интересува ли те?
Какво? Да, страхотно.
- Значи искаш? - Да, защо не!
Понеже не обичаш лодки, вода и физически усилия.
- Не, искам да дойда, супер е. - Добре тогава.
- Къде ще караме каяк? - По река Лос Анджелис.
По реката?
Река ли е всъщност, не е ли канал?
Отвеждането на канални води е едно от предназначенията й.
Но има и прекрасни участъци, пълни с диви животни и история.
Навита съм, да вървим.
- Само ще си облека екипчето за каяк. - Тръгваме след четири часа.
- Тъкмо ще имам време да го изровя. - Хубаво.
За каякинга си трябват силни ръце.
Нямаш нужда да ходиш на фитнес, тренираш си тук.
Ами да, понякога.
Здравейте! Отборът се събра.
Някой се е опаковал здравата!
- Не искам рак на кожата. - Дори да изглеждаш тъпо.
Как ме захапа! Ти пък щото си много хубав.
Не успя да го измислиш.
Кралят на комедията не се детронира току-така.
Смилете се над мен, много ми е скапано днес.
Сефте.
Стига де, с Чарли се скарахме жестоко.
- Какво стана? - Бесен е, че не съм прочела книгата му.
И с право, прочети я, толкова се е старал. И аз щях да беснея.
Аз пък съм бясна на него, че напусна работа, без да ме пита.
И че домъкна куче, кисне вкъщи и уж пише роман, който никой не иска.
- Така е в брака. - Никак не ми липсва.
- Стига сте правили така де. - Дай пет.
Щом те дразним, върви да четеш книгата на мъжа ти.
Не, благодаря.
Извинете, виждам предупредителна табела за наличие на бактерии в реката.
- Актуална ли е? - Да, не ви съветвам да пипате водата.
- Май е най-добре да го отложим. - Казва го само за да си върже гащите.
Не, съвсем сериозно, не пипайте водата.
Проникват през мембрани и отвърстия.
- Очи, уши, нос, уста и други. - Какво значи "други"?
- Вагина. - Дупе.
- Мислех, че ще кажеш "дупе". - И през двете.
- А през пениса? - Също е кофти.
- Поотделно ли искате? - Не, нямам опит, трябва да съм с някого.
- Може двамата. - Добре.
- Не искам да съм сама. - Споко, ще сме до теб.
Отпусни се, само ни напрягаш така.
Няма по-спокоен човек от мен.
Ха така.
- Ето това е двуместният каяк. - Супер.
- Спуска се на вода ей там. - Яко, благодаря.
- А този ли е моят? - Да, заповядайте, тъкмо го почистихме.
Защо?
- След катуна на бездомниците ли? - Да, от другата страна.
Заобиколете катуна. Не че са лоши хора, но все пак.
Хора, чакайте ме!
Силвия, размърдай се!
Добре де.
Хора! Кейти?
- Супер, нали? - Да, разкошно е.
Какво ще кажете след още десет или пет минути
да спрем и да отидем да пием бира?
- Мога да изкарам цял ден тук. - Аз също, страхотно е.
Да де, и аз.
Странното е, че отдалече река Лос Анджелис изглежда мръсна.
И отблизо си е мръсна.
Но пък има и толкова много скрита красота.
- Прекрасно е. - Вижте птицата!
- Кондор ли е, или белоглав орел? - Или чапла?
- Чайка. - Възможно е.
Но когато се носиш по реката, вече виждаш чайките в нова светлина.
Откриваш красотата им.
Да, това е речната магия.
Голяма магия, дума да няма.
Дано не хванем хепатит.
Чисто е, дъното се вижда.
Това медузка ли е?
Не, пет-шест презерватива, които са се оплели.
- Ще се пръскаме ли? Ще видиш ти. - Само си пази пениса.
- Ти пък си пази вагината. - Вода. Стига, напръска ми ръката.
- Покрий си "другите работи". - Не!
- Стига! - Ето ти, гадино.
- Влезе ми в устата, освежих се. - Така ли?
- Наистина е свежарско. - Давай.
О, да.
- Приятно е. - Боже, добре се разхладих.
Колко хубаво!
- Това е дъждовна вода. - Слиза отвисоко.
- Планината Санта Моника я филтрира. - По-чиста е от чешмяната.
- Моля? - Обясняваме ти за реката.
- Не пий водата. - Вкусна е.
Не.
- Просто перце. - Късче от природата.
- Пийни си още. - Вече не съм жаден.
- Искате ли дезинфектант? - Разкарай тая отрова!
- Казаха, че ще вали. - Не!
Пази се.
- Стига. - Има вълнение.
Престанете вече.
- Пази се, хепатитът идва! - Какви вълни!
- Стига де. - Спрете!
- Къде отиваш? - Махам се от вас.
Къде тръгна? Върни се!
- Ела! - Запуши си дупката!
Тури си тапа отзад!
Кейти, Уил!
Хора?
Егати!
Ела ми!
Какво става?
Господине, къде съм?
Така ще стигна ли до мястото, откъдето се тръгва?
Открих една красота.
Не яж това, гнусно е.
Слоганът на Кейти.
Здрасти.
Всичко хубаво, приятен ден.
Така, успях.
Чупката!
Аз съм нормална, нищо ми няма! Като вас съм!
Да се махаме.
- Какво й e на тая? - Не знам.
Обичам водата.
- Открай време. - Още от перма.
- Чух "сперма". - Яко.
Ето ме.
- Олях се. - Няма как сама.
- Открих ви. - Здрасти.
- Не знаех дали ще ви видя пак. - Ти си била жива!
- Да не повярваш. - Жива е.
- Да, оцелях. - Забавен ден беше, нали?
- Изгубихме се, извинявай. - Важното е, че свърши добре.
Не се сърди де, обичаме те.
- Не се сърдя. - Бясна си.
Вярно, бясна съм. Изоставихте ме в клоаката на Лос Анджелис.
Не сме те изоставили, ти се връцна.
Ядосана си, защото трябва да четеш книгата на мъжа ти.
Можеше да я свършиш за времето, което бяхме тук.
Знаете ли какво? Забавлявайте се, докато не ви тръшне хепатит Б. Нещастници!
"ПОСРЕДНИЧЕСТВО"
На Силвия, любовта на живота ми, без която няма смисъл да пиша.
И на Уил, който ме насърчи да отгърна нова страница в живота си.
Без теб нямаше да напусна работа и да се науча да вия.
Бързо!
Идвайте!
Стойте, веднага напуснете района.
- Какво става? - Акция.
Спокойно, няма да кажа на никого.
Работя в зоомагазина, нищо не знам, успех.
Оправихме се с този. Бързо, да влизаме!
Бях на покера. Загазил ли съм?
Федералните са нарочили само нас. По-специално Реджи.
Редовен клиент е въртял мръсни сделки.
А и самата игра е незаконна.
На всичкото отгоре, тъпакът я кръсти "Играта на Реджи".
Да я беше кръстил на свой враг.
И постоянно изтъкваше, че е незаконна.
И все канеше звезди, които после се хвалеха в интернет.
Казваше им да си мълчат, но искаше да го разтръбят.
- Сега е под домашен арест. - С гривна на крака ли?
- Да. - Че и плащаш наем за нея.
- Грубичко от страна на съдебната система. - Наистина.
Момчета, "Лъки Пени" затваря до второ нареждане.
А ще ни се плати ли за седмицата?
И аз искам да си получа надницата.
Не! Иззеха всичко.
Огледайте се, нищо няма.
- Реджи би ни платил. - Не ми говорете за него!
Да знаеш какво стана!
Федералните удариха "Лъки Пени". С очите си видях.
- Добре ли са всички? - Да, с изключение на Реджи.
Под домашен арест е и може да отиде в затвора.
- Страшна каша! - Неприятно.
Да, и още по-неприятното е, че барът е затворен засега,
защото е местопрестъпление,
та може да позакъснея малко с наема, понеже нямам работа.
Не е нужно да ми плащаш.
Много мило от твоя страна.
Събери си нещата и си върви.
- Какво? - Да, поставяме граници. Ти беше прав.
Добре. Благодаря, че ме подслони.
Благодаря, че ще ме подслониш, за кратко ще е.
Няма проблем. Но да побързаме, стомахът ми нещо не е наред.
Да, и моят се бунтува.
- Не е добре да те е страх да пръднеш. - Определено.
МАМЧЕ, РЕШИ ЛИ ЗА РАБОТАТА?
ПРИЕМАМ С УДОВОЛСТВИЕ, БЛАГОДАРЯ.
Превод на субтитрите Боряна Богданова