ČARLIO TEISĖS MOKYKLA
Sveikas, senas bičiuli.
Buvau garaže ir, spėkit, ką ten radau?
Žmogaus palaikus?
Jei būčiau radęs žmogaus palaikus, mano balsas būtų toks?
- Dieve. „Bretas Kojotas“? - Tikrai taip.
Kas tas Bretas Kojotas?
Tai romanas, kurį rašiau teisės mokykloje
ir dar kurį laiką po jos.
- Apie kojotą? - Ne.
Tai yra teisinis trileris apie teisininką, kuris atskleidžia,
užbėgsiu į priekį, didžiulį suokalbį.
Jame dalyvauja visi.
Ar tas teisininkas – kojotas?
- Ne. Kojotas yra jo pavardė. - Jis susijęs su kojotais?
Apšaudėt tėtį klausimais. Smagu.
Bet įdomiausia tai, kad permečiau tą romaną akimis,
ir jis man pasirodė visai nieko.
Mieloji, aš čia pagalvojau, gal ir tu norėtum perskaityti?
Žinoma.
Būtų tikrai įdomu išgirsti antrą nuomonę.
Žinoma. Bet kodėl?
Jei atvirai, manau, jis turi potencialą.
Gali būti, kad rašymas taps mano pragyvenimo šaltiniu.
Tai vietoje darbo, už kurį tau moka algą,
- rašysi romaną apie Bretą Kojotą? - Jei pasiseks, daug romanų.
Daug romanų apie Bretą Kojotą.
Žinai, apie Harį Bošą parašyti 24 romanai.
Taigi, taip.
- Tai perskaitysi? - Žinoma.
Su dideliu džiaugsmu.
Puiku. Pasiruošk.
Tavęs laukia intriguojantys įvykiai.
Gal jis turi bent augintinį kojotą?
Saimonai, romane nėra jokių kojotų.
Gerai.
Turėtų būti kojotas.
Pavadinimas labai klaidina.
„Bretas Kojotas atsargiai priėjo prie Imeldos.
Imelda, traukdamasi nuo Kojoto, riktelėjo:
„Kokie yra keturi pretenzijos dėl neteisėto įsikišimo į sutartį elementai?“
Kojotas žiūrėjo į jos pakaušį, į jos tankius raudonus plaukus,
į moterį, kurią jis puikiai pažinojo, ir galvojo, kaip menkai jis ją pažįsta.
Labai tyliai Bretas ištarė:
„Keturi neteisėto įsikišimo elementai yra
tyčinis atsakovo ketinimas sužlugdyti ekonominį ryšį,
santykių destabilizavimas, žala ieškovui ir paskutinis –
priežastinis kenkėjiško veiksmo ir padarytos žalos ryšys.“
Nežinau, ką man su tuo daryti.
Dabar tikrai esu labiau teisiškai pasikausčiusi.
Tai ne romanas.
Tai – bylos santrauka teismui.
Kaip suprantu, pagrindinė veikėja yra sutartis?
Kada aš jį perskaitysiu?
Turiu sau tik penkias minutes per dieną,
kai užsirakinu duris tulike ir perbėgu „Net-A-Porter“ naujienas telefone.
Turiu tau pasiūlymą. O tu neskaityk.
Negaliu. Tai būtų labai negražu.
Čarlis mane labai palaiko, kad ir kaip man nesisektų.
Gerai, tai tu palaikai jo karjeros pokyčius?
Aišku, kad ne, bliamba! Juk reikia išlaikyti šeimą!
Jis turi mest tą šūdą iš galvos,
antraip vaikai neturės šansų mokytis koledže.
Klausyk, tai tik dar vienas etapas. Ir jis praeis.
Kaip viduriavimas.
Turiu atsiliepti.
Skambutis dėl darbo, kurio dabar man reikia labiau nei kada nors.
Tik nepamiršk man papasakoti, kas ten buvo toliau su Bretu Kojotu.
Juokauju. Verčiau nereikia.
- Alio. - Labas, mergyt.
Kerė iš Kabo. Čia tu, Silvija?
Taip, aš.
Tai suorganizuosi mums šventę, poniute?
Žinoma, poniute.
Gerai, klausyk, jos užsakovas – labai svarbus asmuo, mergyt.
Tikiuosi, mėgsti martinio kokteilius
su obuolių sultimis, draugyte.
Organizuosi vakarėlį Meisonui Grendui?
Ne jam, bet jo naujojo serialo premjeros proga.
„Jaunojo Darsio paslaptys“? Dieve!
- Kas tos „Jaunojo Darsio paslaptys“? - Dieve, tėti.
- Populiariausias serialas pasaulyje. - Aišku.
Taip. Ji nemeluoja. Jis labai populiarus.
Apie ką jis?
Tai „Puikybės ir prietarų“ priešistorė,
tik jauno pono Darsio akimis.
Ponas Darsis yra detektyvas, fechtuotojas,
boksininkas, dirižablių testuotojas ir chemikas mėgėjas.
Tu jį matei?
Šiek tiek.
Mama, mes kartu žiūrėjom visas serijas.
Gerai. Gal ir taip.
Meisonas Grendas – tikras gražuolis.
Žinai, Meisonas Grendas galėtų suvaidinti Bretą Kojotą.
Dieve. Šimtu procentų.
Meisonas Grendas vaidins Bretą Kojotą?
Pažiūrėsim.
Pirma reikia užbaigti romaną.
Taip, o tada jį išleisti. Susirasti, kas norėtų pastatyti filmą.
Tada susirasti, kas finansuotų filmą, ir…
Bet tai puiki mintis. Pritariu.
Taip. Ačiū.
Ką tik pagalvojau, kad tai bus pirmas kartas,
kai rengsi vakarėlį užsakovui, kurio nepažįsti asmeniškai.
- Sveikinu. - Įdomu, ar ne?
Galėsiu dalyvauti? Prašau, mama.
Pažiūrėsim, širdele.
Žinot, kas dar galėtų suvaidinti Bretą Kojotą?
Bradas Pitas.
Kas jis toks?
Tu rimtai?
Puiku, ar ne? Didelis, bet ne per daug.
Kaip mano pimpis.
- Atsiprašau, ponia. - Nieko tokio.
Seni, tobula vieta, sakau tau.
Taip. Ji nuostabi. Su terasa ant stogo.
Nuo ten atsiveria puikus vaizdas į senamiestį.
O saulėtą dieną matosi iki pat Pasadinos.
Į ką daugumai žmonių nusispjaut.
Bet kai kurie tuo žavisi.
Dauguma žmonių tuo labai žavisi.
Man atrodo, kad tai nuostabu.
Čia tobula vieta, seni.
Tipo, tobula vieta antrajam „Laimės alaus“ barui.
O tas patalpas, kurias prieš tai apžiūrėjom,
galėčiau paversti „Pokerio princo“ sale.
Pokeris – jėga.
Mielai sumokėsiu tau tarpininkavimo mokestį, seni.
Nereikia man tavo tarpininkavimo mokesčio. Man reikia šios vietos.
Prašau tavęs paskolinti man pinigų, kad atidaryčiau čia savo barą.
Aš tau ne bankas.
Nors moku daryti pinigus.
Gerai tu čia.
Vilai, jei neturi pinigų,
gal perleistum patalpas man?
Ne. Nieko aš tau neperleisiu. Aš pats jų noriu.
Man šovė mintis. Aš atidarysiu barą, o tu galėsi jam vadovauti.
Vėl būsim visi kartu.
Kaip senais gerais laikais, kai tu man dirbai.
Aš nenoriu tau dirbti. Noriu nuosavo baro.
Todėl ir prašau paskolinti pinigų, kad atsidaryčiau nuosavą barą.
Vilai, kas laimės, supranti?
Žmogus su krūva pinigų ar žmogus be pinigų?
Suprask, aš tave palaikau. Man patinka sėkmės istorijos, bet…
Dajana, neišnuomok jam. Bet kam, tik ne jam.
Aš surasiu pinigų. Tik palaikyk man tą vietą, gerai?
Išnuomosiu patalpas jam.
Tai šūdas. Jūs pasidulkinot.
Geras.
Seni, sveikinu, žmogau.
Na, puiku, kad po viso to likot draugais.
- Taip. - Ji mano agentė.
Mes ne draugai.
Puiku, kad po viso to likot verslo partneriais.
Nesakyčiau, kad mes partneriai.
Puiku, kad po viso to galit bendrauti.
Redžis supranta, kad turiu pinigų tik nuomai, ne pradiniam įnašui,
įkiša savo trigrašį ir pasinaudoja manim.
O tada dar turi įžūlumo pasiūlyti man darbą
mano paties vietoje, kurią iš manęs pavogė.
- Tai čia tik dalinis išnaudojimas? - Taip.
O labiausiai žemina štai kas.
- Aš turiu priimti tą darbo pasiūlymą. - Ne. Nedaryk to.
Juk ne be priežasties išėjai iš „Laimės alaus“.
Nedaryk tos pačios klaidos.
Tai bus ne visai ta pati klaida,
nes šįkart jis pasiūlė man vadovauti barui.
Ką man daryti? Pasakyk, ką daryti.
Nežinau. Dabar neturiu laiko tai aptarinėti.
Vėluoju į susitikimą.
Tikrai turiu nukrapštyti vašką nuo visų tų sumautų staltiesių?
Jos baltos. Vis viena nieko nesimato.
Žadėjai man padėti, tai ir padėk.
Ir naudokis padėkliuku. Ačiū.
Sveiki.
Sveikas, mielasis.
- Graži skrybėlė. - Šita? Taip, mano rašymo skrybėlė.
Norit, parodysiu vieną kietą dalyką?
- Taip. - Gerai.
Kietai.
Taip. Žiauriai kietai.
Rašymo skry… Nesu girdėjęs apie rašymo skrybėlę.
Skrybėlė, kurią nešioja autoriai.
- Tikrai? - Taip, kai kurie.
Vieną tokį pažįstu. Čarlis Gryvsas.
Žmogau. Norėčiau su jumis pabūti, bet reikia grįžti prie staklių.
Jis pasakė… prie kokių staklių?
Taip, dabar jis taip vadina savo nešiojamąjį kompiuterį.
Vadina savo kompą „staklėmis“?
Nėra tokio dalyko kaip rašymo skrybėlė. Ką jis čia išsigalvojo?
Nenoriu apie tai kalbėti.
Aš noriu. Labai.
Mūsų renginių organizatorė tiesiog atsisakė, ir viskas.
Tad labai ačiū, kad sutikai ją pakeisti.
Žinoma. Man tai didžiulė galimybė.
Taip. Tu šiam darbui labai tinki, tikrai.
Tai tik formalumas, bet turiu tave pristatyti Meisonui Grendui.
Supranti, jis yra serialo prodiuseris,
tad nori pats priimti sprendimus visais klausimais.
Supratau.
Žinau. Geras, ar ne?
Tik prisimink, kad visos geros idėjos yra Meisono.
O visos blogos idėjos yra tavo, gerai?
Štai ir jis. Meisonai, kaip sekas?
Puikiai.
Nuostabu. Gerai, noriu pristatyti mūsų naują renginių organizatorę.
Silvija Gryvs.
- Sveiki. - Labas.
Malonu susipažinti. Esu didžiulė serialo gerbėja.
Mudvi su dukra tiesiog juo žavimės.
Smagu girdėti.
Labai džiaugiuosi galimybe suorganizuoti jums renginį.
Man tai didžiulis malonumas.
ALAUS ŠVENTĖ
Kodėl taip keistai kalbi?
Aš iš Australijos.
Ne. Klausiu, kodėl sakai „malonumas“ ir panašiai?
Nežinau!
Tiesiog šovė į galvą.
Bet…
Jums patinka kraftinis alus.
Taip, todėl ir dėviu šį bluzoną.
Logiška.
Meisonai, ketinu užsisakyt sveiko maisto. Nori ko nors?
Taip. Užsakyk man vandens su anglimi.
Meisonai, labai ačiū,
kad skyrei mums savo brangaus laiko.
Taip.
Pasimatysim vėliau.
- Viskas labai blogai. - Bet tai buvo tik formalumas, ar ne?
Ne. Tu turi jam patikti.
Negaliu tavęs pasamdyti, jei tu jam nepatinki.
Tiesiog… Minutėlę.
Labas dar kartą. Labas, Meisonai. Pone Grendai. Meisonai Grendai.
- Man viskas gerai. - Pamiršau paminėti,
kad aludės „Laimės alus“ įkūrėjas yra mano kolega.
Ką?
Pasakiau, kad mano kolega yra baro „Laimės alaus“ įkūrėjas.
- Kalbi apie Vilą Zysmaną? - Taip. Jis man dirba.
Būtų malonu su juo susipažinti.
Taip. Jam irgi būtų malonu su jumis susipažinti.
Jis pasakė, kad jam malonu.
Malonu?
- Nuostabu. Ir man malonu. - Taip!
Čia ne Ema. Čia ledi Pateningam.
Kaip tau toks vingis?
Seku ją instagrame.
JAUNOJO DARSIO PASLAPTYS
Ji turi nuostabią odos priežiūros priemonių liniją.
SCENARIJAUS AUTORĖ IR REŽISIERĖ ELIZABETA ANA VINČESTER
Manau, šis sezonas žymiai geresnis už praėjusį.
- Pasakojime svarbiausia struktūra. - Sveikučiai.
Sveika. Mieloji, ar tu spėjai perskaityti naujus puslapius?
Dar ne. Bet būtinai perskaitysiu.
- Kaip sekasi rašyti? - Neblogai. Padariau pertraukėlę.
Žinai, šis siužetas – labai įmantrus.
Taip.
Sveikas, bičiuli.
Nepyk, kad turėjau išbėgti.
Norėjai apie kažką pasikalbėti.
Aš tik norėjau užbaigti pokalbį.
Gerai. Na, Redžis manim pasinaudojo.
- Ką? Nekenčiu jo. - Žinau.
- Bjaurus žmogus. - Bjaurybė.
Jis vagia tobulą vietą barui tiesiai man iš panosės.
Šūdžius. Tikras šūdžius. Nekenčiu jo, bliamba.
Ko tau iš manęs reikia?
- Žmogau, graži striukė. Rimtai. - Ačiū.
- Ji firmos „Kapital“? - Taip. Erelio akis. Taip.
Išstovėjau ilgoje eilėje, kad ją nusipirkčiau.
Žmogau, man patinka „Laimės alus“. Tikrai, žmogau.
Nerealiai, bliamba!
- Puiki vieta. Tikrai šauni. - Taip. Man irgi patinka.
- Mes su draugais dažnai čia ateinam. - Smagu.
Noriu paklausti. Kuo dabar užsiimi,
- ką planuoji? - Turiu planą.
Noriu atidaryti nuosavą barą. Pavadinsiu jį „Šūdinu bariuku“,
nes taip pašaipiai pavadino mano buvusioji.
- Seni, man patinka, bliamba. - Taip.
- Seni, tu ją pažeminsi, bliamba. - Taip.
Ji pamatys, kad tau sekasi, bliamba. Man patinka.
- Bliamba… Man patinka šis vyrukas. - Man patinka šis vyrukas.
Pažįstu šį vyruką jau 20 metų.
- Susipažinom koledže… - Man patinka tavo juokas, žmogau. Tikrai.
Labai unikalus. Užkrečiantis.
- Man patinka. - Ačiū.
Jis vertinamas labai nevienareikšmiškai.
Kodėl? Dabar jaučiu, kad tave pažįstu.
- Jis švelnus. Jaučiuosi jo dalimi. - Taip.
Mums visiems reikia daugiau juoko, turint galvoj, kur ritasi pasaulis, ar ne?
Ką tai reiškia?
- Dabartiniai įvykiai ir naujienos. - Gerai. Nesvarbu, tiesiog pagalvojau,
jei vakarėlyje galėtum sukurti panašią nuotaiką, biče,
- tai būtų nuostabu. - Taip. Kodėl nesurengus jo čia?
- Juokauji, biče, bliamba? Tai… - Ne.
- Tai būtų nerealiai. - Taip.
- Tikrai? Nerealiai, bliamba. - Pažįstu vyruką.
- „Pažįstu vyruką.“ Eina sau. - Tai aš. Aš tas vyrukas.
Taip, dabar ir aš tave pažįstu.
Mums jau metas,
- jei norim grįžti į filmavimo aikštelę. - Gerai.
Pareigia kviečia. Reikia pavaidinti.
- Bet myliu tave, biče. Ačiū. - Puiku.
Šaunuoliai, žmonės. Sveikinu.
Dokumentus atsiųsiu rytoj ryte.
Bus smagu ir daug darbo.
- Kas nedirba, tas nevalgo. Tiesa, mama? - Taip, mama!
Aš neturiu vaikų, todėl nevadink manęs taip.
Myliu tave, poniute!
Jis buvo nemandagus.
Nieko panašaus.
- Ką? - Jis nebuvo nemandagus.
- Buvo. - Ne, nebuvo.
Jis yra garsenybė. Gal truputį savimyla.
Bet jis daug šaunesnis, nei tikėjausi.
Jis buvo mandagus su tavim, bet ne su manim.
Ne. Mudu puikiai susibendravom, nes turime daug ką bendro,
o tu su juo – beveik nieko.
Tai nereiškia, kad jis nemandagus. Tiesiog aš jam patikau labiau nei tu.
Aš esu labai maloni. Aš patinku žmonėms. Tai…
Padariau tai, ko manęs prašei. Negali dėl to ant manęs pykti.
Tu teisus.
Tradiciškai tokioje situacijoje reikia kai ką pasakyti,
kaip suprantu.
Ačiū.
Tai buvo priimtina. Priimu tavo padėką.
- Bus smagu. - Bus šaunu.
Bus smagus vakarėlis.
Dieve.
„TARPININKAVIMO SEZONAS“ ROMANAS APIE BRETĄ KOJOTĄ
LAIŠKŲ: 238 PAŽYMĖTŲ: 32
Ne, prašau.
Duosiu tau 50 žalių, jei perskaitysi tėčio rankraštį
- ir perpasakosi man. - Ką?
Sakau, kad duosiu tau 50 žalių,
jei perskaitysi tėčio rankraštį ir perpasakosi man.
Ne, ačiū. Bet paimsiu 50 žalių už tai,
kad nesakyčiau tėčiui, ko manęs prašei.
Apie ką tu čia?
Sakau, kad duosiu tau 50 žalių, jei perskaitysi tėčio rankraštį
ir perpasakosi man.
Po galais, gerai tu čia.
- Mokausi iš geriausiųjų. - Ačiū, širdele.
Galima pervesti į skaitmeninę piniginę.
Gerai.
Taigi, Stiuartai, sakyk atvirai, ką galvoji apie mano knygą?
- Jei atvirai, Bretas Kojotas man patinka. - Tikrai?
Tikrai. Jis man patiko teisės mokykloje, patinka ir dabar.
Žinau, kad juodraštis truputį perkrautas.
Jame pakankamai daug teisinių terminų.
Supratau. Aš sumažinsiu jų kiekį.
Bet man patinka veikėjas, veiklos sritis ir siužeto vingiai.
Nesitikėjau, kad šnipas – teisininko padėjėjas.
Ar ne?
Bet kai grįžau ir dar kartą pagalvojau, viskas tapo logiška.
- Grįžai? - Taip, perskaičiau du kartus.
- Po galais. - Kas negerai? Kas?
Daviau Silvijai knygos kopiją diena anksčiau negu tau,
bet ji jos dar neperskaitė.
Ji labai užsiėmusi.
Radau ją antrame aukšte ant klozeto,
- atverstą ties ketvirtu puslapiu. - Ką?
Tokiu tempu ji ją perskaitys per tris mėnesius.
Gal teisiniai detektyviniai trileriai apie vieną veikėją jai ne prie širdies.
Nesuprantu, kodėl tu mane palaikai, o Silvija – ne.
Aš palaikau viską, ką ji daro.
Žinau, kad tas rašymas yra kvailystė,
bet man reikia jos palaikymo.
Noriu, jog ji man pasakytų, kad tai puiki mintis.
Sukurti legendinį personažą, gyvuojantį dešimtyse teisinių trilerių,
- yra puiki mintis. - Taip.
Negi taip sunku perskaityti 200 puslapių?
Žinai, ką? Man nusibodo. Nusibodo laukti.
Nusibodo klausti leidimo. Nusibodo viskas.
Nuo šiol darysiu tai, ką noriu, kada noriu ir kaip noriu.
Kaip tikras Bretas Kojotas.
Taip, na, žinai, jis truputį pagrįstas manimi.
- Tikrai? - Taip.
Nori žinoti, ko reikia visiems rašytojams?
Nemanau, kad Silvija nori šuns.
Apžiūrėkim tuos šunis.
Mam. Gali paklausyt, kaip sakau Getisbergo kalbą?
- Žinoma. - „Prieš devynias dešimtis metų…“
Mam. Gali šįvakar mane nuvežt į Manhatan Bičą?
Šįvakar? Ne, jau per vėlu.
Tau patinka mano nagučiai?
- Nusidažiau juos žymekliu. - Ką?
Sveika, mieloji. Šiandien padariau pažangą su Bretu Kojotu.
- Labukas. - Sveika. Tu nepatikėsi.
Parašiau 40 puslapių.
Dabar reikia sugalvoti, kaip Kojotui gauti teismo draudimą
„Viper Industries“, nors…
Dieve! Čia šuo. Mūsų namuose šuo. Paklydęs šuo.
Taip. Ne. Mes jį priglaudėm.
Ką? O su manim nenorėjai pasitarti?
Tai tik globa. Kaip automobilio nuoma.
- Jis vardu Vatsonas. - Ką? Kodėl?
- Dėl Šerloko. - Gal pavadinkim jį Šerloku?
Aš esu Šerlokas.
Džesipa nori pajodinėt ant Vatsono.
Ne. Driežiukas Džesipa nejodinės ant Vatsono.
- Einu į tualetą viršuje… - Prašau.
Perskaitysi šiuos puslapius?
- Taip, pasistengsiu. - Puiku. Ačiū.
- Šaunuolis mano. - „Ši ar bet kuri kita tauta,
- šitaip sukurta ir tokia atsidavusi…“ - Neik paskui mane. Tik ne čia.
Papildomai prašiau girliandų.
Taip, norėčiau daugiau jaukumo.
Prieš akis turiu e. laišką, kuriame prašiau girliandų.
Gerai. Na, tuomet kreipsiuosi į kitus.
Taip ir maniau. Labai ačiū.
Pasibeldei ir tau buvo atidaryta.
- Liaukis. Gal juokauji? - Gerai. Gal nereikia…
Tu esi gyvas „belskis ir bus atidaryta“ pavyzdys.
Ką tik regėjau tai savo akimis.
Meisonas prašė,
kad vakarėlyje būtų meskalio „Single Village“.
Kodėl jis prašė tavęs?
Nežinau. Tiesiog parašė žinutę ir paprašė.
Pradėjai su juo bendrauti, apeidamas mane?
Nieko aš nepradėjau.
Pati jam sakei, kad esame kolegos.
Todėl jis parašė man žinutę ir paprašė.
Gerai. Įtrauk ir mane į tą jūsų susirašinėjimą.
Įtraukti tave į susirašinėjimą?
- Turiu žinoti apie visus sprendimus. - Gerai.
Man tai primena brovimąsi į pokalbį, į kurį tavęs niekas nekviečia.
Bet galiu tai padaryti.
- Taip, pridedu Silviją. - Nagi.
- Štai, prašau. - Ačiū. Turiu dalyvaut susirašinėjime.
- Jau seniai turėjau būt įtraukta. - Turėjai.
Kodėl manęs neįtraukei? Kodėl turiu to prašyti?
Paklausyk. „Labai džiaugiuosi galimybe su jumis dirbti!“
- Didžiosios raidės, šauktukas. - Taip. Rodau entuziazmą.
„Jei ko nors prireiks, tik paskambinkit!“
- Didžiosios raidės, šauktukas. - Elgiuosi profesionaliai ir aktyviai.
Tu šauki visa gerkle. Tai kvaila.
Tai entuziazmas.
Kas?
Meisonas parašė žinutę „Kas ta Silvija?“
- Liaukis. Netikiu. - Patikėk.
- Mes jau du kartus buvom susitikę. - Atsiprašau.
Nežinau, ką tau pasakyti.
- Kas? Kas čia juokingo? - Nieko. Tai…
Tai memas. Jis siuntinėja memus.
- Jam patinka memai. - Duokš… Parodyk.
- Duok man telefoną. Taip, noriu. - Nori pamatyt memą?
Jėzau Marija. Gerai. Tai tik kvaili memai.
Dieve. Kiek jų čia daug.
Daugybė memų. Kai kurie – iš tikrųjų juokingi.
- Tikrai? Tau jie juokingi? - Taip. Juokingi.
Kempiniukas Plačiakelnis su Čiuptuvu.
- Kaip gali būt nejuokinga? - Liaukis.
- Garantuotai juokinga. - Ką?
Nagi. Kaip tu nesupranti?
Kodėl priimi tai taip asmeniškai?
Kaip galiu nepriimti to asmeniškai, kai šitas nevykėlis
visiškai mane ignoruoja ir net neprisimena mano vardo,
nors buvom kelis kartus susitikę?
Klausyk, tu per daug jautriai reaguoji.
Jis kreipiasi į mane kaip į padėjėją, prašo meskalio.
Norėtum, kad jis tave laikytų padėjėja?
Man labai keista, kaip tu gali draugauti
- su tokiu šikniumi. - Jis ne šiknius.
- Šiknius. - Jis dar visai vaikas, supranti?
- Kas? Kas ten? - Dar vienas memas.
- Nagi. - Parodyk man.
Gerai, žiūrėk. Vienuolė.
Su prierašu „Nulis dulkių“. Nes vienuolės, supranti, nesidulkina.
Gerai, šitas juokingas. Persiųsk man.
Meisonas Grendas. Jis seksualus?
Negirdėjai, ką sakiau? Jis šūdinas seksistas.
Gaila.
Ypač dėl to, kad jaunasis Darsis – toks feministas.
Atėmei iš manęs norą žiūrėti serialą.
O Vilas vadina mane kvaila,
kad noriu nors truputėlio pagarbos iš to mulkio.
Aišku, kad Vilas nesupranta.
Tokie jau tie vyrai. Be to, jis susidraugavo su žvaigžde.
Ką man daryti?
Nieko. Pasiimk pinigus ir bėk.
- Taip. - Žiūrėk, ką neseniai atsiuntė.
- „Belsk ir bus atidaryta.“ - Taip. Kas ten?
Mano firminis pirkinių krepšys „Belsk ir bus atidaryta“.
Dovanosiu jį savo „Supermamytės“ tinklalaidės svečiams.
Ir prekiausiu, kad didinčiau informuotumą.
Apie ką?
Apie ką tik nori.
NAUJAS ORIGINALUS SERIALAS „JAUNOJO DARSIO PASLAPTYS“
Bičiuli, dar kartą ačiū.
- Tai nepakartojama. - Ką tu, ačiū tau.
Labai smagu.
- Ačiū ir tau, Redži. Už daug ką. - Nėra už ką.
Na, „Jaunojo Darsio paslapčių“ premjeros pristatymas čia
žiauriai pakels mūsų prestižą.
Kodėl tau tai taip svarbu, žmogau? Aš nesuprantu, bliamba.
Tu čia nebedirbi, aišku?
Man jau nusibodo tavo emocinis smurtas.
Dabar aš esu tavo klientas,
tad turiu dar daugiau teisių į emocinį smurtą.
- Biče! - Kaip sekas, žmogau?
- Fantastinis vakarėlis. - Meisonai, ką tu? Kaip sekas, žmogau?
- Tai šūdas! Nieko sau laikrodis. - Taip, „Jacob & Co.“
Dabar aš su „Panerai“.
Bet dažniausiai segiu „Richard Mille RM 30“.
Tai mano svajonių laikrodis. Neįtikėtina.
- Aš tai su močiutės „Timex“. - Žinai, tokie renginiai paprastai būna
tokie oficialūs ir nuobodūs, pabūnu penkias minutes ir išeinu.
- O šitame aš noriu būti. - Smagu.
Man čia viskas patinka.
Tau pavyko pagauti nuotaiką. Labai ačiū.
Viskas, ką aš padariau, tai pasirūpinau meskaliu.
Visa kita – Silvijos nuopelnas. Ji viską suorganizavo.
- Visą nuotaiką… - Gerai, atėjo mano atstovai.
Turiu bėgti. Bet, biče, tu legenda.
Ačiū.
Ačiū už skirtą laiką.
- Galvoju, jis turėjo omeny mus abu. - Negalvok.
Tikrai ne. Jis turėjo omeny tik tave.
Bet kai pamatė mano laikrodį, turėjo omeny tik mane, bičiuli.
Mane ir tave.
- Šaunus bičas. Nuostabu, žmogau. - Labai kietas.
Atsiprašysiu.
Vakarėlis pranoko lūkesčius, mergyt.
Atsiprašau, išgėriau keturiais kokteiliais per daug.
Kerė iš Kabo.
Bet jei rimtai, tai noriu padėkoti. Žinau, kad buvo nelengva.
Taip, na…
Žinai, Meisonas toks sunkus žmogus.
Taip, jis šūdinas seksistas.
Ar ne? Tada supranti, ką norėjau pasakyti?
Taip, oficialiai esu jo viršininkė,
o jis manęs prašo atnešti saldainių.
Be to, kaip manai, kodėl atsisakė ankstesnė renginių organizatorė?
- Dieve. Taip, už Meisoną Grendą. - Už Meisoną Grendą.
Tas mažas šūdžius turi draugę?
Jei atvirai, nežinau.
Jei atvirai, man dzin.
Čia suvenyrinės prekės.
Sudėsiu jas čia, paskui darbuotojai jas išsiveš.
Ačiū.
Labai ačiū, kad įtraukei mane į visą šį reikalą.
Be to, netrukus išsikraustysiu iš jūsų svečių namelio,
- nes nutiko kai kas ypatingo. - Kas?
Mudu su Meisonu kuriam bendrą verslą.
Jis nori investuoti į šūdiną bariuką.
Tikrai nori susidėti su tuo moterų neapkentėju?
Kaip suprasti, bliamba? Gal juokauji?
Kokia veidmainė… Tu pati jam dirbi.
Suorganizavau jam vieną renginį.
Tai ne tas pats, kas verslo partneriai.
Joks jis ne partneris. Tiesiog vyrukas su pinigais.
Visi vyrukai su pinigais yra blogi.
Manai, būna gerų vyrukų su pinigais? Jis tiesiog investuoja į barą, taškas.
- Nevaryk čia ant manęs. - Man tas pats.
Kurk su juo tą verslą. Bent jau pripažink, kad jis yra moterų neapkentėjas.
Jis nėra moterų neapkentėjas. Tiesiog, tipo, jaunas bičas,
- siuntinėjantis kvailus memus. - Gerai.
Pažvelk į jį. Jis su mergina.
Ji, regis, labai džiaugiasi jo buvimu.
Liaukis. Patikėk, tu tikrai pasigailėsi su juo susidėjęs.
Aš nesusidedu su juo. Iš tikrųjų tai darau labai gerą darbą.
Pasinaudosiu jo pinigais, kad sukurčiau nišinį alų
žmonėms, kurie nori man už jį mokėti.
Aš negaliu dirbt bare „Laimės alus“. Negaliu imtis verslo su Meisonu.
Negaliu susitikinėti su niekuo, ką tu pažįsti.
Tu nori kontroliuoti visus mano gyvenimo aspektus.
Man atrodo, tu nori, kad būčiau tavo vergu, gyvenančiu
tame namelyje, kurio vienintelis darbas – klausytis tavo skundų.
Tu net neįsivaizduoji, kaip aš šito nenoriu.
Man toks jausmas, kad tu negerbi nei manęs, nei mano pasirinkimų.
- Negerbiu tavo pasirinkimų? - Taip.
Tai mano darbas. Atėjai čia, pasilinksminai
- ir pasinaudojai juo savo naudai. - Tu pati paprašei manęs padėti!
Tiesiog pripažink, kad tas vyrukas – moterų neapkentėjas.
Aš to nedarysiu.
Mano manymu, jis daro dėl moterų daugiau už bet kurią kitą moterį.
Kaip tu manai, kas žiūri tą serialą?
Moterys. Jis daro tai dėl moterų.
Gerai. Man jau gana. Susitinkam prie išėjimo po 20 minučių.
Tiesą sakant, aš lieku. Mes su Meisonu ir jo komanda
- einam žaisti „Pokerio princo“. - Taip, žinoma.
Tik nieko neprievartauk.
Man nereikia to sakyti.
Meisonai, noriu padėkot tau ir tavo draugams, kad atėjot pažaisti.
Tik, prašau, jokių įrašų, gerai? Tai nelegalus žaidimas.
Taip, žinoma. Biče, ačiū, kad pakvietei mus.
Rimtai, jau seniai žaviuosi „Laimės alumi“, brolau.
Tikrai?
Viskas jums paruošta, bičiuliai. Vaišinkitės užkandžiais ir gėrimais.
Galime pasiūlyti mėsainiukų, traškučių, ožkų sūrio kamuoliukų.
Ožkų sūrio kamuoliukai.
Metas yra komikas. Jis visada sugeba prajuokinti.
- Geras. - Taip.
Sudalyvausiu kūrybinio darbo procese.
Koks dar maistas susijęs su seksu?
Bananai.
- Ne, per daug gėjiška. - Tikrai taip, biče.
Pala. Gal krevetės tešloje? Ką?
Tipo, tikėkit visom krevetėm?
Gal yra koks Krevečių operatyvinių tyrimų skyrius,
kuris sako: „Ne, radome pilną lėkštę krevečių.
Tėtukai jas skriaudžia.“
Kaip tau?
Taip, ne, labai aktuali tema.
Džiaugiuosi, kad jums patinka.
Taip, tai labai sumanu.
Bičas mano, kad tai įžeidimas.
Ne, nemanau.
Komedija jau toks dalykas, žmogau. Ji nieko neįžeidžia, jei kelia juoką.
- Taip. - Šaunu.
- Jis yra lygių galimybių įžeidėjas. - Puiku.
Taip, lyčių įžeidėjas.
Tai labai tinka „Pokerio princui“.
Žmogau. Biče, šiais laikais nebegali malti šūdo, tikrai.
Bet galit mane boikotuoti, bliamba. Kas kam rūpi? Man dzin.
Pasakyk tai tam politiškai korektiškam ponui.
Pažiūrėk, koks jis įsižeidęs.
- Mes peržengėm ribą? - Aš ne…
- Įžeidėm tavo jausmus? - Ne. Aš ne…
- Tu gal iš tų, susipratusiųjų? - Taip, iš tų.
Susipratusiųjų armijos seržantas majoras.
Tikrai taip.
Taip, biče, tikrai!
Atleisk.
Ačiū, kad pakvietei juos čia.
Jie tokie, tipo, pašėlę.
Taip.
Meisonas Grendas finansuos tavo barą? Nerealiai, brolau.
Taip, jei atvirai,
negalėčiau ramia sąžine dirbti su tuo sumautu biču.
Ačiū. Noriu pasakyt, jis toks bjaurus.
Kažkoks kraštutinis ekstremistas.
Taip, bjaurus, bliamba. Klausyk, jei pasiūlymas dar galioja,
norėčiau grįžti ir dirbti čia, „Laimės aluje“.
Vilai, labai to norėčiau. Tu man kaip šeimos narys.
Ačiū.
Viskas gerai?
Tiesiog labai nesiseka šiomis dienomis.
Vilai, eikš.
Gal ne.
- Tada aš prieisiu. - Gerai. Puiku.
Nagi.
Viskas gerai.
Man patinka.
Tam ir reikalingas „Pokerio princas“.
Žinai, šiais laikais vyrus yra ištikusi vienišumo epidemija.
- Girdėjau tai tinklalaidėje. - Na…
Atsiduodi kvepalais, brolau.
Glebėsčiavausi su Kere iš Kabo.
- Smagu girdėti. - Taip. Man ji patinka.
Regis, ji šauni.
Klausyk, jei dar kada ją sutiksi, paklausk jos apie mane, gerai?
- Gerai, žinoma. Iškart ir paklausiu. - Liuks.
Sveika, mieloji. Kaip vakarėlis?
Žinai, visai neblogai.
Puiku.
Noriu tavęs paklausti.
- Tiek to, pamiršk. - Ne, prašau. Klausk.
Manai, sugadinsiu siužetą,
jei Bretas Kojotas nugirs, kaip Vikas Vaiperis su teisininko padėjėju
aptarinėja kyšininkavimo planą,
jam einat koridoriumi pro šalį?
Nemanau. Juolab tie du veikėjai amžinai kuria planus
nuo tada, kai žlugo Rebozo byla.
- Tu perskaitei. - Prarijau, galima sakyti.
Žinojau, kad tau patiks.
Ačiū. Man tai daug reiškia.
- Turiu tęsti. - Gerai.
Mane pagavo įkvėpimas.
- Tęsk. - Ilgai netruksiu.
Gerai.
Jei būčiau žinojęs, kokia nuobodi ta tėčio knyga,
būčiau užsiprašęs daugiau nei 50 žalių.
Susitarimas yra susitarimas, drauguži. Ir atmink, niekam nė žodžio, gerai?
Ir nesakyk tėčiui.
Žinoma, mama. Žinau, kas yra papirkimas.
- Gerai. - Galiu už juos nusipirkti „Karo dievą“?
Jokiu būdu. Ten daug smurto.
Jei neleisi, viską papasakosiu tėčiui.
- Gerai jau, tiek to. - Gerai.
Gerai.
Išvertė Laima Banionienė